ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 р.	Справа № 591/6543/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
за участю: секретаря судового засідання -  Ващук Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою поліцейського 1 батальйону 4 роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області сержанта поліції Довбенка Дмитра Віталійовича на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.12.2019 року (суддя Грищенко О.В.; м. Суми) по справі № 591/6543/19
за позовом    ОСОБА_1        
до поліцейського 1 батальйону 4 роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області сержанта поліції Довбенка Дмитра Віталійовича                   
про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до поліцейського 1 батальйону 4 роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області сержанта поліції Довбенка Дмитра Віталійовича  (надалі за текстом також - відповідач, поліцейський УПП), в якому просив суд скасувати як протиправну постанову відповідача ЕАК № 1604376 від 09.10.2019 року, закривши провадження у справі за відсутністю в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КУпАП.
Позов мотивує тим, що при винесенні постанови, інспектором порушені вимоги закону, зокрема, щодо розгляду справи, передбачені ст. 251, 252, 247 КУпАП, не з`ясовані всі обставини справи, не взяті до уваги пояснення позивача та свідка, чим порушені його права, постанова винесена за відсутності будь-яких доказів, які підтверджують наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 грудня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено. 
Визнано незаконною та скасовано постанову поліцейського взводу № 2 роти № 4 БПП в м. Бориспіль у Київській області Довбенка Дмитра Віталійовича ЕАК № 1604376 від 09.10.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 121 ч. 2 КУпАП та накладення на нього штрафу в сумі 680 гривень, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невірне застосування норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги відповідач вказує, що ч. 2 ст. 121 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за наявності технічного стану, який не відповідає вимогам стандарту. Зазначає, що технічний стан транспортного засобу позивача та його обладнання не відповідає вимогам стандартів, що стосується безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правилам технічної експлуатації, інструкціям підприємств-виробників та іншій нормативно-технічній документації. Транспортний засіб позивача використовується для надання послуг перевезення пасажирів, тому має відповідати всім вимогам Державних стандартів. Вказує, що факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та дотримання поліцейським порядку розгляду справи підтверджується наданим до суду відеозаписом з нагрудної камери.   
Сторони в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явились, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для вирішення справи, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не визнана судом обов`язковою, колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності сторін, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що 09.10.2019 року о 15-35 год. ОСОБА_1 керував автобусом Мерседес-Бенц, реєстраційний номер НОМЕР_1 та був зупинений працівником патрульної поліції на посту Березань автошляху Київ - Харків за те, що не був пристебнутий ременем безпеки, та за те, що автобус мав технічні несправності - тріщину на вітровому склі. 
Зі змісту постанови вбачається, що позивач порушив вимоги п. 31.1 ПДР України, яким заборонено керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності. Позивач притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 2 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 680 грн. (а.с.2).
Не погодившись з прийнятим відповідачем рішенням/, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КУпАП, постанова винесена з порушенням вимог закону, а тому підлягає скасуванню.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
У відповідності до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Як встановлено частиною 1 статті 121 КУпАП, керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (ч.2 ст.121 КУпАП).
З аналізу наведеної норми слідує, що відповідальність за ч.2 ст.121 КУпАП настає у разі керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими, відповідно до встановлених правил, експлуатація його забороняється, або таким транспортним засобом, що переобладнаний з порушенням установлених правил, норм і стандартів.
Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.121 КУпАП за твердженням відповідача відбулося через допущене позивачем порушення вимог ДСТУ 3649-2010, п. 31.1 ПДР України.
Вимоги щодо безпечності технічного стану та методи контролювання" (далі по тексту - ДСТУ 3649:2010).
У зазначеному ДСТУ 3649:2010 викладені вимоги до технічного стану автотранспортних засобів, які знаходяться в експлуатації.
Згідно з п. 1.1 ДСТУ 3649:2010 цей стандарт поширюється на колісні транспортні засоби (далі по тексту - КТЗ) категорій M, MG, N, NG, O, призначені для перевезення вантажів та (або) пасажирів, а також на КТЗ, які за своєю конструкцією та обладнанням призначені для виконання спеціальних робочих функцій, або призначені для перевезення пасажирів чи вантажів певних категорій, на дорогах загального користування.
Пунктом 6.8. ДСТУ 3649:2010 передбачено вимоги до інших елементів конструкції.
Зокрема, підпунктом 6.8.5 пункту 6.8 ДСТУ 3649:2010 визначено, що на вітровому склі КТЗ не дозволено сколи чи тріщини в зоні роботи склоочисників.
Разом з тим, приписами ДСТУ 3649:2010 такі пошкодження не віднесено до технічної несправності автомобіля.
Доводи відповідача про порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху України ґрунтуються на тому, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічну несправність, а саме - тріщину на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.
Пунктом 31 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (далі по тексту - ПДР), встановлені вимоги до технічного стану транспортних засобів та їх обладнання.
Приписами пп. 31.4 п. 31 ПДР заборонено експлуатацію транспортних засобів за наявності визначених цим пунктом технічних несправностей і невідповідності визначених цим пунктом вимогам.
У наведеному пункті ПДР викладений перелік технічних несправностей транспортних засобів, за наявності яких забороняється їх експлуатація.
Вказаний перелік технічних несправностей, наведений в п. 31 ПДР, не містить такої несправності, як тріщина на вітровому склі в зоні роботи склоочисників.
Отже, у розумінні Правил дорожнього руху тріщина на склі автомобіля позивача не віднесена до технічної несправності автомобіля. Фактично наявність вказаного дефекту скла свідчить про його пошкодження, а не про технічну несправність автомобіля.
Враховуючи, що наявність тріщини на вітровому склі в зоні роботи склоочисників згідно вимог пунктом 31 ПДР не віднесена до технічної несправності транспортного засобу, за наявності якої забороняється його експлуатація, а відповідальність відповідно до ч.2 ст. 121 КУпАП настає саме у разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має технічні несправності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що притягнення позивача до відповідальності за ч.2 ст. 121 КУпАП є незаконним.
Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАК № 1604376 від 09.10.2019 року за ч.2 ст.121 КУпАП необґрунтована та підлягає скасуванню, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закриттю.
У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права. 
Доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
          Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського 1 батальйону 4 роти Батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області сержанта поліції Довбенка Дмитра Віталійовича  залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26.12.2019 року по справі № 591/6543/19  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та відповідно до ч .3 ст. 272 КАС України є остаточною і оскарженню не підлягає.   

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова