П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 р.	м.Одеса	Справа № 522/10573/19	
Головуючий в 1 інстанції: Чернявська Л.М.
П`ятий  апеляційний адміністративний суд у складі колегії:    
доповідача - судді Стас Л.В.
суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П. 
за участю секретаря – Худика С.А.
      за участю представника відповідача –Ребець Ю.Є. 
      
      розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача Піскунової Оксани Миколаївни на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності 

ВСТАНОВИВ:

    Громадянин Російської Федерації ОСОБА_1 (Позивач) звернувся з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області (Відповідач)  про скасування постанови № ПН МОД 007349 від 06 червня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, якою позивача визнано винним у порушенні правил перебування іноземців в Україні з 29.05.2019 року та накладено штраф у розмірі 1  700 грн.  
     В обгрунтування позову послався на неповідомлення відповідачем про його незаконне перебування на території України з 29.05.2019 р., крім того, протокол про  адміністративне правопорушення  від 06.06.2019р. не відповідає ані по суті ані по формі вимогам діючого законодавства. 

    Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року –в задоволенні позову – відмовлено. 

      В апеляційній скарзі, представник Аксьонова Д.М., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від  21 листопада 2019 року – скасувати, прийняти нову постанову про задоволення позову. 
   В обгрунтування доводів апеляційної скарги послався на незаконність протоколу та постанови, оскільки ГУ ДМС України в Одеській області не було встановлено законного строку перебування ОСОБА_1 в Україні,  так як довідка про звернення за захистом в Україні № 008272 (справа № 2015ОД0393) була продовжена до 21.06.2019 року, її дія не була скасована або припинена. Особисто Аксьонову не було вручено Наказ № 101 від 29.05.2019р. про скасування довідки, не було і визначено терміну на добровільне залишення України. Крім того, позивачеві не було повідомлено про те, що від 29.05.2019 року він незаконно перебуває на території України, також у протоколі не зазначено нормативно-правовий акт на підставі якого ОСОБА_1 порушив правила перебування іноземців на території України. Відповідачем не було дотримано вимог чинного законодавства при складанні протоколу та постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, що призвело до порушення  прав та інтересів позивача.

    У відзиві на апеляційну скаргу, представник ГУ ДМС України в Одеській області, заперечуючи проти апеляційної скарги, зазначив, що Постановою Верховного Суду від 10.04.2019 р. у справі № 815/3915/16 позивачу було відмовлено в задоволенні касаційної скарги у справі щодо оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а отже відсутні підстави для продовження терміну дії довідки про звернення за захистом. Враховуючи той факт, що строк легального перебування позивача закінчився 10.04.2019, Наказом Головного управління ДМС України в Одеській області № 101 від 29.05.2019 визнано недійсною довідку про звернення за захистом в Україні № 008272, що була продовжена до 21.06.2019 громадянину Російської Федерації ОСОБА_1 , тобто відсутні підстави для продовження терміну дії довідки про звернення за захистом. Термін легального перебування особи не залежить від його сповіщення про стан розгляду адміністративної справи. Крім того, вказав, що протокол про адміністративне правопорушення та постанова про адміністративне стягнення  складені відповідно до норм законодавства.

     Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

   Судом встановлено, що 17.12.2015 року ОСОБА_1 вперше звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту до ГУ ДМС України в Одеській області.

    Рішенням Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № 5 від 12.01.2016 року ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 

      ОСОБА_1 зазначене рішення оскаржив в судовому порядку. 

     Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року по справі № 815/290/16 було задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУДМС України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії. ГУДМС України в Одеській області зобов`язано повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 

     Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУДМС України в Одеській області була подана апеляційна скарга. 

     Ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25.05.2016 року апеляційну скаргу ГУ ДМС України в Одеській області було повернуто скаржнику у зв`язку із несплатою судового збору. 

      На виконання постанови Одеського окружного адміністративного суду від 14.03.2016 року по справі № 815/290/16 ГУДМС України в Одеській області було повторно розглянуто заяву позивача та прийнято рішення про відмову в оформленні документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. 

     Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 року по справі № 815/3915/16, адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУДМС України в Одеській області про визнання неправомірним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - задоволено. 

     Не погоджуючись із зазначеним рішенням ГУДМС України в Одеській області була подана апеляційна скарга. 

      Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року по справі № 815/3915/16 задоволено апеляційну скаргу ГУДМС України в Одеській області, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 17.10.2016 року скасовано. Прийнято по справі нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову  ОСОБА_1   до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.  

      Не погоджуючись із зазначеним рішенням позивач подав касаційну скаргу.

       Постановою Верховного Суду від 10.04.2019 року по справі № 815/3915/16 касаційну скаргу представника ОСОБА_1 залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2017 року без змін.

      06 червня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області складений протокол про адміністративне правопорушення серії ПР МОД 007349 відносно громадянина Росії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зазначено, що 06.06.2019 року об 11.30 годин за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено, що він порушив правила перебування іноземців в Україні, проживає за недійсним документом з 29.05.2019 року.

      Постановою ГУ ДМС України в Одеській області № ПН МОД 007349 від 06 червня 2019 року громадянина Росії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винним в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення та призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 гривень.

    З матеріалів справи також вбачається, що 21 червня 2018 року ОСОБА_1 було видана довідка про звернення за захистом в Україні № 008272, дана довідка була продовжена до 06 червня 2029 року. 

    29 травня 2019 року ГУ ДМС України в Одеській області видано Наказ № 101 « Про визнання недійсною довідку про звернення за захистом в Україні», яким визнано недійсною довідку про звернення за захистом в Україні № 008272. 

     Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні  позову, виходив з того, що постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача була прийнята з урахуванням всіх обставин, що мають значення для справи та відповідає вимогам діючого законодавства України, тому правові підстави для її скасування відсутні. 

   Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав. 
    Порядок регулювання суспільних відносин у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, регламентовано  Законом України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту» від 8 липня 2011 року №3671-VI  (далі - Закон №3671-VI).
     Згідно з пунктом 3 частини першої  статті 1 Закону №3671-VI  довідка про звернення за захистом в Україні - це документ, що засвідчує законність перебування особи на території України на період, що розпочинається з моменту звернення особи з відповідною заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, і є дійсною для реалізації прав і виконання обов`язків, передбачених цим  Законом  та іншими законами України, до остаточного визначення статусу такої особи чи залишення нею території України.
     Процедура визнання особи біженцем або такою, що потребує додаткового захисту, передбачена  Розділом II Закону №3671-VI  та складається з таких етапів: звернення особи із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; попередній розгляд заяв; розгляд заяви після прийняття рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту; прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
     Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 вересня 2011 року № 649  затверджено Правила розгляду заяв та оформлення документів, необхідних для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, втрату і позбавлення статусу біженця та додаткового захисту і скасування рішення про визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту (далі - Правила № 649).
    Згідно з пунктом 2.5 Правил № 649 у разі використання заявником права на оскарження рішення про відмову в прийнятті заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, територіальний орган ДМС видає такому заявникові під підпис довідку про звернення за захистом в Україні, про що заносить відповідні відомості до журналу реєстрації видачі довідки про звернення за захистом в Україні.
     Довідка видається строком на три місяці з подальшим тримісячним продовженням строку її дії на весь час розгляду скарги. Підставою для продовження строку дії зазначеної довідки є копія скарги на рішення територіального органу ДМС з підтверджуючими документами її відправлення або у випадку оскарження в судовому порядку копія позовної заяви з відміткою (штампом) суду про її прийняття або копія ухвали суду про відкриття провадження у справі чи належним чином оформленої судової повістки. У випадку оскарження рішення в судовому порядку подальше тримісячне продовження строку дії довідки про звернення за захистом в Україні здійснюється після отримання письмової інформації про стан розгляду справи в суді від юридичної служби територіального органу ДМС.
     Пунктом 5.3 Правил № 649 визначено, що розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути припинений на будь-якому етапі за відповідним клопотанням заявника. Рішення про припинення розгляду заяви оформлюється наказом органу, в якому на розгляді перебуває особова справа заявника.
     Розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, може бути призупинено за ініціативою територіального органу ДМС у випадку неприбуття заявника до територіального органу ДМС, належним чином повідомленого про дату та час здійснення процедури,  передбаченої цими Правилами, без поважних причин або без повідомлення ним причин неприбуття. У разі призупинення розгляду заяви довідка про звернення за захистом в Україні визнається недійсною.
     Рішення про призупинення розгляду заяви оформлюється наказом територіального органу ДМС за вмотивованим поданням уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС, на яку покладено обов`язок щодо розгляду справи.
   Інших підстав для дострокового анулювання довідки про звернення за захистом в Україні або визнання її недійсною законодавство України у сфері визнання особи біженцем, особою, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, законодавство України не містить. 
     За змістом частини першої  статті 203 КУпАП  порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті, - тягнуть за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
    Як встановив суд першої інстанції, позивач документований довідкою про звернення за захистом в Україні від 21 червня 2018 року №008272, термін дії якої неодноразово був продовжений, востаннє - до 21 червня 2019 року.
    Наведене дає підстави стверджувати, що станом на час прийняття спірного рішення – 06 червня 2019 року позивач проживав на території України на законних підставах.
     Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апелянта про те, що висновок відповідача про порушення позивачем правил перебування в Україні, а саме: нелегальне проживання у період з 29 травня 2019 року по 06 червня 2019 року, є безпідставним.
    Обґрунтовуючи правомірність спірного рішення, ГУ ДМС України в Одеській області посилалося на те, що Постановою Верховного Суду від 10.04.2019 позивачу було відмовлено в задоволенні касаційної скарги у справі щодо оформлення документів для вирішення питання про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
    У зв`язку з цим, ГУ ДМС України в Одеській області прийняло рішення від 29 травня 2019 року №101 про визнання недійсною довідку про звернення за захистом в Україні.
    Разом з тим, як встановив апеляційний суд, відповідачем не представлено жодного доказу про належне повідомлення ОСОБА_1 про наявність вказаного рішення, як і не надано доказів наявності вмотивованого подання уповноваженої посадової особи територіального органу ДМС, на яку покладено обов`язок щодо розгляду справи, про призупинення розгляду заяви позивача.
    Рішення (наказ) про таке призупинення, яке має прийматися територіальним органом ДМС (пункт 5.3 Правил № 649), відповідачем також до суду не надано.
     Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду апеляційної інстанції про те, що накладення на позивача адміністративного стягнення за правопорушення, передбачене частиною першою    статті 203 КУпАП, є правомірним.
    Решта доводів апеляційної скарги висновків є несуттєвими та не мають правового значення для вирішення справи по суті.  
    Колегія суддів також зазначає, що судом першої інстанції не встановлено в повній мірі фактичні обставини справи, та не надано об`єктивний та обґрунтований їх аналіз з урахуванням доводів, наведених позивачем, у зв`язку з чим, відсутні підстави вважати, що обставини справи встановлено повно та правильно, а отже і наведені скаржником доводи в апеляційній скарзі щодо цього спростовують неправильних по суті висновків суду першої інстанції.
      Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст.ст. 315, 317 КАС України суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю і ухвалити нове судове рішення на підставі неправильного застосування норм матеріального права.

     Керуючись ст.ст.  315,  317,  321,  322,  325 КАС України, суд – 
                                                               ПОСТАНОВИВ :
      Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 Миколаївни – задовольнити. 
       Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 листопада 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності – скасувати.

     Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 – задовольнити. 
     
     Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області № ПН МОД 007349 від 06 червня 2019 року про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 203 КУпАП, якою позивача визнано винним у порушенні правил перебування іноземців в Україні з 29.05.2019 року та накладено штраф у розмірі 1  700 грн.  

       Провадження у справі про адміністративне правопорушення – закрити. 

      Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

                                                                           Повний текст рішення складено 06 лютого 2020. 

Головуючий суддя 	 	Стас Л.В.	
Судді	    	Турецька І.О.    Шеметенко Л.П.