Справа № 305/1707/18

П О С Т А Н О В А
Іменем України

11 лютого 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
       головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача), 
       суддів: Готри Т.Ю. і Собослоя Г.Г.,
       з участю секретаря Чучки Н.В.,                                                        розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Ємчук Лідії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 02 серпня 2019 року (у складі судді Бліщ О.Б.) за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав і визначення місця проживання дітей і зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, -
ВСТАНОВИВ:
        ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом у вересні 2018 р. 
       Після збільшення позовних у жовтні 2018 р. (т.1 а.с.25-28) просив:
-позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
-визначити місце проживання дітей разом із позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .
       На обґрунтування позовних вимог указав, що перебуває із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народилося двоє дітей. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя. Окрім того, відповідач веде аморальний спосіб життя. Така непристойна поведінка матері проходить на очах малолітніх дітей. 
       У жовтні 2018 р. ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом (т.1 а.с.33-35).
       Просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відносно дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
       На обґрунтування позовних вимог указала, що сімейне життя у сторін не склалося. ОСОБА_2 покинув сім`ю і виїхав до Російської Федерації. При цьому, усунувся від виконання обов`язків по догляду та розвитку дітей. Діти з народження проживають із мамою і перебувають на її утриманні. 12.06.2018 р.позивач за зустрічним позовом звернулася до суду про розірвання шлюбу. Як тільки ОСОБА_2 довідався про наміри позивача за зустрічним позовом розлучитися, тоді почав забирати дітей із шкільних занять, відвозити їх убудь-який час доби до його батьків, налаштовує дітей проти матері та робить недоречні намовляння, щоб діти не поважали і не любили свою матір, її батьків та родичів. 
       Ухвалою Рахівського районного суду від 25 жовтня 2018 р. первісний і зустрічний позови об`єднані в одне провадження (т.1 а.с.70-72).
Рішенням Рахівського районного суду від 02 серпня 2019 р. (т.2 а.с.71-79)позовні вимоги за первісним позовом задоволено частково: визначено місце проживання малолітніх ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом із їх батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за адресою: АДРЕСА_2 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
       У задоволенні зустрічного позову відмовлено.
       Судові витрати залишено за сторонами.
       Адвокат Ємчук Л.В. в інтересах ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу задовольнити. Рішення суду першої інстанції у частині визначення місця проживання дітей із батьком скасувати та ухвалити нове рішення у відповідній частині. Доводить про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Узагальнені та доречні доводи апеляційної скарги зводяться до такого:
-вважає, що надані дітьми пояснення повинні визнаватися судом недопустимим доказом, так як мало місце порушення процесуального порядку;
-судом першої інстанції встановлені обставини з посиланням на недостовірні докази;
-матеріали справи не містять доказів того, що за період проживання дітей із матір`ю їх середовище не відповідало вимогам безпечності, спокійності та стабільності.
       Письмового відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.
       Апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
       Рішення суду першої інстанції переглядається лише в частині визначення місця проживання дітей разом із батьком.
       Судом першої інстанції було встановлено, що 20.10.2007 р. було зареєстровано шлюб між сторонами. У сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
       Із характеристики, виданої класним керівником учня 4Б класу ОСОБА_7 , учень навчається у цій школі з першого класу. Дитина комунікабельна, із задоволенням відвідує школу, легко вступає в контакт, правильно сприймає ситуацію, швидко адаптувався в учнівський колектив. Навчається непогано, але не в повну міру своїх можливостей, оскільки на дитину відбивається те, що вона виховується в проблемній родині. На уроках активний, відповідальний, але домашні завдання виконує не завжди. Велику роль і авторитет має на дитину тато. Він активно цікавиться і займається вихованням сина, стежить за побутовими умовами, харчуванням, одягом. Батько регулярно відвідує батьківські збори, приймає активну участь в житті класу і школи (т.1, а.с.58).
       Аналогічну за змістом характеристику видано і на ученицю 2А класу ОСОБА_8 (т.1, а.с.59).
       Із довідок, виданих дирекцією Середньоводянської ЗОШ І-ІІІ ступенів убачається, що батько учнів ОСОБА_7 і ОСОБА_6 регулярно відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами та досягненнями дітей. (т.1 а.с.60, 61).
       Згідно з висновками органу опіки та піклування Рахівської районної державної адміністрації від 11.02.2019 р. № 01.3-18/107, № 01.3-18/109 та № 01.3-18/110, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини, у присутності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , їх малолітніх дітей ОСОБА_5 і ОСОБА_6 було прийнято рішення про надання висновку до суду щодо доцільності визначення місця проживання малолітніх - ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , разом із батьком, а також про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 і ОСОБА_1 батьківських прав (т. 1 а.с.138-142).
       Сторони не заперечують, що діти перебувають на утриманні їх батька - ОСОБА_2 .
       Згідно з висновками комплексної психолого-педагогічної оцінки розвитку дитини від 23.10.2018 р. № 147 та № 148, складених відповідно на ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які є ідентичними за своїм змістом та суттю, убачається, що діти легко і швидко встановлюють контакт, проявляють у ньому зацікавленість. Працездатність зберігається до кінця завдання. Спілкування активне, емоційний фон під час обстеження порушений. Не стримують емоцій. Проявляють агресивність до мами. Психологічна обстановка у сім`ї негативно впливає на емоційний розвиток дітей. Діти потребують корекційно-розвиткових занять з практичним психологом. Рекомендовано: корекцію розвитку емоційної сфери дітей (т. 1 а.с.63-67).
       Під час судового засідання, за участі представника органу опіки та піклування Кокіш О.П., малолітні ОСОБА_5 і ОСОБА_6 пояснили, що вони мешкають разом із батьком, якого дуже люблять і бажають проживати виключно з ним. Раніше вони проживали з мамою, яка майже ніколи не гралась з ними, а лише займалась своїми справами. Бували випадки коли мама залишала їх самих удома, а сама йшла по своїх справах.
Постановою судді Рахівського районного суду від 23.11.2018 р. провадження за у справі за фактомзаподіяння ОСОБА_1 тілесних ушкоджень дітям закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. Однак, не погодившись з таким рішенням суду, законний представник малолітнього потерпілого оскаржив його до Закарпатського апеляційного суду. За наслідками розгляду апеляційної скарги 10.07.2019 апеляційним судом прийнято рішення про часткове задоволення апеляційної скарги.
       Разом із тим, проаналізувавши зміст вказаної постанови, суд дійшов висновку про те, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 під час розгляду справи у Закарпатському апеляційному суді фактично сама визнала, що застосовувала до сина фізичне насильство. 
       Задовольняючи позов частково, суд виходив із того, що батько дітей має місце проживання і реєстрації, стабільний дохід. Це найбільше відповідатиме інтересам дітей, де з урахуванням взаємовідносин сторін створено всі необхідні умови для їх належного розвитку, забезпечено всі їх потреби. Також враховано, що діти самі бажають проживати разом із батьком.
       Апеляційний суд повністю погоджується із таким висновком суду першої інстанції оскільки він повністю відповідає обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.
       Відповідно до статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.
       Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
       Судом першої інстанції установлено, що батьком здійснюється належний догляд за дітьми, він турбується про них і забезпечує належний розвиток і виховання.
       Суд першої інстанції, з висновком якого погоджується і суд апеляційної інстанції, виходив із того, що батько дітей має місце проживання і реєстрації, стабільний дохід. Визначення місця проживання дітей саме з батьком найбільше відповідатиме їх інтересам, батьком створено всі необхідні умови для їх належного розвитку, забезпечено всі їх потреби. Також враховано, що діти самі бажають проживати разом з батьком.
       Під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, під час судового засідання, яке відбулося 16 січня 2020 р., у присутності представника органу опіки та піклування Рахівської РДА були допитані неповнолітніОСОБА_3 і ОСОБА_6 , які так само виявили бажання проживати саме з батьком.
       Також під час цього судового засідання колегією суддів було запропоновано сторонам надати документи про свої доходи, які б підтвердили здатність сторін утримувати дітей.
        ОСОБА_1 на підтвердження свого матеріального стану надала суду наказ №53-к від 04 лютого 2020 р. про прийняття на роботу, витяг із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, який свідчить про те, що у приватній спільній частковій власності ОСОБА_1 знаходиться Ѕ будинку, якийрозташоваий за адресою: АДРЕСА_2 , виписку по картці, згідно з якою баланс на кінець періоду становить 995,83 USD.
        ОСОБА_2 на підтвердження свого матеріального стану надав документи, які свідчать про те, що він працює в якості компаньйона (пайовик) іноземної компанії,а також численні виписки по картковому рахунку, які свідчать про обіг коштів.
       Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
       Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чиприватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
       У статті 9 цієї Конвенції зазначено, що «якнайкращі інтереси дитини» мають відігравати визначальну роль при вирішенні питань щодо місця її проживання з одним із батьків.
       Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.
       3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства (стаття 12 Конвенції).
       Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Законом України від 3 серпня 2006 року «Про ратифікацію Європейської конвенції про здійснення прав дітей» та яка також є частиною національного законодавства України, під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу.
       Отже, закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з думкою якої потрібно рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються.
       Разом з тим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не буде відповідати та захищати права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією.
       Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про залишення дітей проживати з батьком у звичних для них умовах та виключно в їх інтересах.
       Апеляційний суд під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції ураховує висновки спеціаліста щодо доцільності визначити місце проживання дітей разом із батьком, ставлення матері до своїх батьківських обов`язків, інтереси дітей, увага батька до дітей і його турбота, житлові умови, розвиток дітей у спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, емоційний, психологічний, матеріальний, віковий та медичний чинники.
       Доводи апеляційної скарги необґрунтовані, не спростовують висновків викладених судом першої інстанції, ізводяться до переоцінки доказів у справі.
       Довід апеляційної скарги про те, що надані дітьми пояснення повинні визнаватися судом недопустимим доказом, оскільки мало місце порушення процесуального порядку, не заслуговує на увагу як позбавлений доказового підґрунтя. Тим паче, в суді апеляційної інстанції неповнолітні діти сторін були допитані з додержанням усіх норм процесуального права, і вони так само виявили бажання проживати разом із батьком.
       Довід апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції встановлені обставини з посиланням на недостовірні докази, також не заслуговує на увагу як суперечний фактичним обставинам справи, письмовим доказам і нормам процесуального права.
        Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував дійсні обставини справи, надав належну оцінку зібраним у справі доказам.
       Решта доводів апеляційної скарги не заслуговують на увагу оскільки не впливають на правильність висновків суду першої інстанції і є недостатніми для його скасування.
       Отже, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив правильне по суті спору судове рішення, з додержанням норм матеріального та процесуального права.
       Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу адвоката Ємчук Лідії Вікторівни в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.                                                 2.Рішення Рахівського районного суду від 02 серпня 2019 року залишити без змін.                                                                                 3.Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення шляхом подачі скарги безпосередньо до Верховного Суду.                                                                         4.Повне судове рішення складено 21 лютого 2020 р.
Судді: