ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 р.	Справа № 440/2907/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Рєзнікової С.С. ,  Старостіна В.В. ,
за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року, головуючий суддя І інстанції: С.С. Бойко, вул. Пушкарівська, 9/26, м. Полтава,  36039, повний текст складено 10.12.19 року по справі № 440/2907/19
за позовом                   Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз"  
до                   Головного управління ДФС у Полтавській області ,                   Головного управління ДПС у Полтавській області                           
про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Лубнигаз", звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області (далі - відповідач, ГУ ДФС у Полтавській області), Головного управління ДПС у Полтавській області  (далі - відповідач 2, ГУ ДПС у Полтавській області) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 25.04.2019 №0026145412, яким застосовано штрафну санкцію у розмірі 58 107,23 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилався на протиправність спірного рішення стверджуючи, що податкова накладна №487 від 31.12.2018 направлена для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у строки визначені законом, проте не була зареєстрована через технічні проблеми реєстру. Водночас, позивач наголошував, що з урахуванням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.06.2019 по справі №640/3202/19 податкова накладна №487 від 31.12.2018 вважається зареєстрована у межах граничного строку встановленого для її реєстрації.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2019 року вказаний позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 №0026145412, яким до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" застосовано штрафну санкцію у розмірі 58 107,23 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.         
Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 28.03.2019 Головним управлінням ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку ПАТ "Лубнигаз" з питань порушення термінів реєстрації податкових накладних та розрахунків коригувань до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.
За результатами перевірки складено акт від 28.03.2019 №17677/16-31-54-12-10/05524713 (далі - акт перевірки), яким зафіксовано порушення ПАТ "Лубнигаз" граничних термінів реєстрації податкової накладної №487 від 31.12.2018 на суму ПДВ 581072,32 грн у Єдиному реєстрі податкових накладних.
Не погодившись з висновками камеральної перевірки, позивач подав заперечення №698 від 15.04.2019 на акт перевірки.
Висновком №77/16-31-12-34 від 24.04.2019 за результатами розгляду заперечення, наданого ПАТ "Лубнигаз" встановлено, що акт перевірки відповідає вимогам законодавства.
Листом ГУ ДФС у Полтавській області №18973/10/16-31-12-01-34 від 24.04.2019 позивача повідомлено про результати розгляду заперечень.
На підставі акту перевірки відповідачем 25.04.2019 винесено податкове повідомлення-рішення №0026145412, яким до позивача застосовано штрафну санкції у розмірі 58 107,23 грн.
Не погодившись з податковим повідомленням-рішенням, позивач подав скаргу на нього до Державної фіскальної служби України, за результатами розгляду якої ДФС України прийнято рішення №ЗН71/6199-11-06-01-25 від 08.07.2019 /а.с.20-21/.
Не погодившись з висновками акта перевірки та прийнятим на їх підставі податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що податкова накладна №487 від 31.12.2018 подана на реєстрацію в ЄРПН своєчасно, а порушення граничних термінів реєстрації такої накладної сталося за відсутності вини позивача, а відтак, застосування штрафних санкцій не може вважатися правомірним. Таким чином, оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 25.04.2019 №0026145412, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 58 107,23 грн. прийняте не спосіб визначений законом, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.
Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.
Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.
З метою отримання податкової накладної/розрахунку коригування, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, покупець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та податкову накладну/розрахунок коригування в електронному вигляді. Такі податкова накладна/розрахунок коригування вважаються зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими покупцем.
Покупцю товарів/послуг податкова накладна/розрахунок коригування можуть бути надані продавцем таких товарів/послуг в електронній формі з дотриманням вимог законодавства щодо електронного документообігу та електронного цифрового підпису.
З метою отримання продавцем зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування, що підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних покупцем, такий продавець надсилає в електронному вигляді запит до Єдиного реєстру податкових накладних, за яким отримує в електронному вигляді повідомлення про реєстрацію розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та розрахунок коригування в електронному вигляді. Такий розрахунок коригування вважається зареєстрованим в Єдиному реєстрі податкових накладних та отриманими продавцем.
Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.
Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.
Квитанція про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування надсилається одночасно продавцю та покупцю платнику податку.
Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру додаткових накладних платників податку на додану вартість - продавців товарів (послуг), звіряння даних, що містяться у виданих платникам такого податку - покупцям товарів послуг) податковій накладній та розрахунку коригування з відомостями, які містяться у Реєстрі, визначено Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246.
Відповідно до пункту 2 названого Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування, до Реєстру (далі - реєстрація) здійснюється шляхом подання протягом операційного дня зазначених документів в електронній формі ДФС з використанням електронного цифрового підпису та внесення відповідних відомостей до Реєстру. Операційний день триває з 0 до 23-ї години.
Згідно з пунктом 8 Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) для підтвердження прийняття податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації платникові податку, який здійснює реєстрацію, видається квитанція в електронній формі.
Пунктом 9 цього ж Порядку (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200.1.3 статті 200.1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015; 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України. Квитанція, на яку накладається електронний цифровий підпис ДФС, підлягає шифруванню та надсилається протягом операційного дня платникові податку засобами телекомунікаційного зв`язку. Примірник квитанції в електронній формі зберігається в ДФС.
Аналізуючи наведені норми, колегія суддів приходить до висновку, що у будь-якому випадку податковий орган зобов`язаний надіслати платнику податку одну з квитанцій: або про прийняття податкової накладної, або про її неприйняття із зазначенням відповідних причин.
Як встановлено судом з матеріалів справи, позивачем - Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" 31.12.2018 складено податкову накладну за №487 на суму ПДВ у розмірі 581 072,32 гривень (а.с.22).
Податкову накладну підписано електронним цифровим підписом позивача 04.01.2019, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.
З довідки ПАТ "Лубнигаз" №1231 від 11.07.2019 судом встановлено, що 15 січня 2019 року позивачем, за допомогою електронного сервісу M.e.doc., використовуючи "Єдине вікно подання електронної звітності" відправлено податкову накладну №487 від 31.12.2018 в електронному вигляді на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних до Державної фіскальної служби України. Квитанція про прийняття, або про відмову у прийнятті до реєстрації, зупинення реєстрації даної податкової накладної протягом операційного дня 15.01.2019 позивачу не надійшла. Перебоїв з інтернет-з`єднанням у ПАТ "Лубнигаз" протягом 15.01.2019 зафіксовано не було (а.с.28).
17 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із запитом №339015 щодо отримання відомостей з ЄРПН (а.с.32).
17 січня 2019 року позивачем отримано у відповідь витяг № 339015 з ЄРПН, за даними якого податкова накладна за №487 від 31.12.2018 не була зареєстрована протягом операційного дня 15.01.2019 (а.с.33).             
30 січня 2019 року позивач повторно відправив податкову накладну в електронному вигляді на реєстрацію в ЄРПН та 31.01.2019 року отримав квитанцію №1 про доставку документа до ДФС 30.01.2019 в 16:03, реєстрацію документа та присвоєння документу реєстраційного номеру 9309198469 (а.с.34).
13 лютого 2019 року позивач звернувся до ФОП ОСОБА_1 , який є офіційним дилером розробника комп`ютерної програми "M.Е.Doc" у м. Лубни Полтавської області, із запитом №146 з метою з`ясування, що є належним підтвердженням успішного формування та відправки контролюючому органу податкової накладної за допомогою комп`ютерної програми "M.Е.Doc" (а.с.29).
18 лютого 2019 року позивачем отримано лист ФОП ОСОБА_1 №1, згідно з яким, зокрема, повідомлено, що вся інформація щодо відправлення електронного звіту, а також спосіб відправки фіксуються в Протоколі подій відповідного документа комп`ютерної програми "M.Е.Doc" (а.с.30).
Як свідчать письмові докази, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі №640/3202/19 рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 квітня 2019 року - скасовано та прийнято нову постанову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" - задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Державної фіскальної служби України щодо прийняття і реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної за  №487 від 31.12.2018, направленої Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" в межах граничного строку, встановленого для реєстрації податкових накладних. Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну за №487 від 31.12.2018 датою її фактичного надсилання в межах граничного строку, встановленого для реєстрації податкових накладних. (а.с.35-37)
Вказаним судовим рішенням встановлено, що 15.01.2019 позивачем направлено до Державної фіскальної служби України податкову накладну №487 від 31.12.2018 для реєстрації останньої в ЄРПН за допомогою програмного забезпечення M.e.doc., використовуючи "Єдине вікно подання електронної звітності", що підтверджується відповідними скріншотами, де напроти "події" (податкова накладна №487 від 31.12.2018 року) зазначено дату та час направлення "15.01.2019 16:26" та зазначено її статус "в дорозі".
Суд апеляційної інстанції звернув увагу, що відповідно до скріншоту електронної сторінки Державної фіскальної служби та сайті було розміщено повідомлення наступного змісту: "повідомляємо, що у зв`язку із перенавантаженням серверу ДФС та необхідністю своєчасного прийому податкових накладних/розрахунків коригування, запити щодо отримання відомостей з ЄРПН обробляються із затримкою в часі", тобто сервер ДФС був перезавантажений, що, на переконання суду, могло стати підставою для не отримання контролюючим органом відправленої податкової накладної.
Як зазначено судом, якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з чим, колегія суддів дійшла висновку, що за умови чинного договору, складеної відповідно до норм чинного законодавства накладної та надісланої вчасно платником податків до контролюючого органу така податкова накладна, не отримана з причин, що не залежить від волі суб`єкта господарювання, повинна бути зареєстрована контролюючим органом датою її фактичного надсилання.
Ухвалою Верховного Суду від 14.08.2019 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Державної фіскальної служби України на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі №640/3202/19.
Отже, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 набрала законної сили та підлягає виконанню.
Відповідно до ст. ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Отже, факт протиправної бездіяльності ДФС України щодо прийняття і реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної за №487 від 31.12.2018, направленої Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Лубнигаз" встановлений постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі №640/3202/19, а тому обставини, що встановлені ним не підлягають доказуванню у межах цієї справи.
Також, матеріалами справи підтверджено, що з метою забезпечення виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду 23.07.2019 у справі №640/3202/19 ПАТ "Лубнигаз" направлено: листи до Державної фіскальної служби України та в.о. Голови Державної фіскальної служби України "Щодо виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/3202/19 від 23.07.2019"; в Окружний адміністративний суд м. Києва заяву про видачу виконавчого листа; до Шостого апеляційного адміністративного суду клопотання щодо встановлення судового контролю за виконанням постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/3202/19 від 23.07.2019.
Зокрема, ДПС України листом від 02.10.2019 №4164/6/99-00-08-02-01-15, в межах компетенції, повідомлено, що тривають заходи щодо виконання ними постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 23.07.2019 у справі №640/3202/19 (а.с.156).
Крім цього, колегія суддів враховує, що перебоїв з інтернет-з`єднанням у ПАТ "Лубнигаз" протягом 15.01.2019 зафіксовано не було.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що податкова накладна №487 від 31.12.2018 подана на реєстрацію в ЄРПН своєчасно, а порушення граничних термінів реєстрації такої накладної сталося за відсутності вини позивача, а відтак, застосування штрафних санкцій не може вважатися правомірним.
Колегія суддів зазначає, шо у разі вчинення платником податку з метою своєчасної реєстрації податкової накладної всіх необхідних дій, натомість її реєстрація була здійснена з порушенням граничного терміну з незалежних від платника податку причин, то в такому разі відсутні підстави для застосування штрафу за порушення граничних термінів реєстрації податкової накладної.
Адже, оскільки позивачем вчасно, у встановлені пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України строки здійснені визначені цією статтею та Порядком ведення Єдиного реєстру податкових накладних дії з реєстрації податкових накладних, проте невчасна їх реєстрація у Єдиному реєстрі податкових накладних сталась не з вини позивача, то це не може бути підставою для притягнення його до відповідальності за порушення строку реєстрації податкових накладних у вигляді штрафу, передбаченого у статті 120-1 Податкового кодексу України.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 по справі №806/832/17, від 22.11.2018 року по справі №813/815/18, від 14.02.2019 по справі №809/1040/17.
Колегія суддів звертає увагу на те, що ч.1 ст.10 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини кожному гарантовано право на свободу вираження поглядів та одержання інформації.
Зокрема, у рішенні Європейського Суду у справі "Леандер проти Швеції" від 26 березня 1987 року, серія А, № 116, § 74) зазначено, що свобода отримувати інформацію, про яку йдеться в пункті 2 статті 10 Конвенції, стосується передусім доступу до загальних джерел інформації і її основним призначенням є заборонити державі встановлювати будь-якій особі обмеження одержувати інформацію, яку інші особи бажають або можуть бажати повідомити цій особі.
Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також, згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 25.04.2019 №0026145412, яким до позивача застосовано штрафну санкцію у розмірі 58 107,23 грн., суб`єкт владних повноважень діяв всупереч встановленому законом порядку, необґрунтовано, упереджено, без з`ясування необхідних обставин, що мали значення для прийняття рішення, без дотримання необхідного балансу між несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, чим порушено законні інтереси платника податків.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 440/2907/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.12.2019 року по справі № 440/2907/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	А.О. Бегунц	
Судді	(підпис)  (підпис) 	С.С. Рєзнікова    В.В. Старостін   	
Повний текст постанови складено  03.02.2020 року