ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 825/887/15-а                                                                   Суддя (судді) першої інстанції: Непочатих В.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  05 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: 
          Головуючого судді:                                                          Чаку Є.В., 
          суддів:                                                                      Файдюка В.В., Мєзєнцева Є.І.
          за участю секретаря                                                           Муханькової Т.В.          
                                                  
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року у справі за адміністративним позовом приватного акціонерного товариства "Ніжинський жиркомбінат" до Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області  про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення, 

                                                  В С Т А Н О В И В :
          
          Приватне акціонерне товариство "Ніжинський жиркомбінат" звернулося до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення  від 05.03.2015 року № 0000062200 в частині нарахування штрафних (фінансових) санкцій (пені) за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності (ЗЕД) у сумі 46274,61 грн.
          Рішенням  Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року позов задоволено.
          Не погоджуючись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позов. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
          У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення повно, всебічно та об`єктивно  з`ясував обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому рішення є законним та обґрунтованим.
          Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
          Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга  не підлягає задоволенню, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.
          Як убачається з матеріалів справи, на підставі листа ПАТ КП "Приватбанк" від 05.01.2015 року № Г-31.0.0.0/1-72, в якому було повідомлено про виявлені факти порушень ПАТ "Ніжинський жиркомбінат" валютного законодавства по контракту від 11.09.2014 року № 11 /09 за здійсненими поставками товару нерезиденту 16.09.2014 року та 23.09.2014 року, посадовими особами  ГУДФС у Чернігівській області була проведена позапланова виїзна перевірка ПАТ "Ніжинський жиркомбінат" з питань дотримання вимог податкового та валютного законодавства при здійсненні розрахунків по зовнішньоекономічних контрактах від 02.04.2014 року № 2/4 та від 11.09.2014 року № 11/09.
          В ході перевірки було встановлено, що позивачем порушено вимоги статті l Закону України від 23.09.1994 року № 185-94/ВР "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", статті 1 постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" (зі змінами та доповненнями від 28.08.2014 року № 534) від 20.08.2014 року № 515, статті 1 постанови Правління Національного банку України "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року № 758 в частині прострочення надходження валютної виручки в сумі                            49974,60 дол. США, на 5 днів від нерезидента - ВАТ "Гомельский жиркомбінат" (Республіка Білорусь). Адреса: 246023, Республіка Білорусь, м. Гомель, вул. Ільїча, 4, по контракту від 02.04.2014 № 2/4 та у сумі 15401,30 Євро на 52 дні від нерезидента - VINAROSS LP, GB. (Великобританія) Suite 39 Dee Street Aberdeen, AB11 6 DY, Scotland, GB по контракту                     № 11/09 від 11.09.2014.
          Результати перевірки оформлені Актом від 18.02.2015 року  № 137/22-00373942.
          На підставі висновків Акту перевірки контролюючим органом було винесено податкове повідомлення-рішення № 0000062200 від 05.03.2015 року, яким позивачу нараховано пеню за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності в сумі 46274,61 грн. 
          Позивач, не погоджуючись з вказаним рішенням відповідача, звернувся з даним позовом до суду.
          З приводу даних спірних правовідносин, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне звернути увагу на наступне.
          Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
          Спірним питанням в даній справі є звільнення позивача суб`єкта господарювання від відповідальності у вигляді пені, нарахованої відповідно до Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" у період, в якому виникли обставини стягнення пені за кожен день прострочення. 
          Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Пунктами 1 постанов Правління Національного банку України від 20.11.2014 № 734 «Про врегулювання ситуації на валютному ринку України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та від 01.12.2014 № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) було встановлено, що розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Згідно частини першої статті 4 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України, відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).
Зазначений Закон регулює порядок припинення зобов`язань між резидентом і нерезидентом шляхом виконання, водночас не виключає можливості припинення зобов`язань в інший спосіб, зокрема, шляхом зарахуванням зустрічних однорідних вимог або зміни сторонами істотних умов договору, у тому числі щодо порядку здійснення розрахунків, шляхом підписання додаткових угод до нього.
Частиною 4 статті 6 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність " від 16.04.1991 року №959-ХІІ (далі - Закон №959-ХІІ) також передбачено, що суб`єкти ЗЕД мають право укладати будь-які види зовнішньоекономічних договорів (контрактів), крім прямо або у винятковій формі заборонених законами України.
Відповідно до статей 627, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) сторони вільні у виборі виду договору та його умов, а згідно зі статтею 629 цього Кодексу укладений договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У цивільному праві одним із способів припинення зобов`язань є зарахування, при якому погашаються зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, або невстановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги (стаття 601 ЦК України).
Аналогічні положення містяться в частині третій статті 203 Господарського кодексу України (далі - ГК України), згідно з якою господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування.
Отже, залік (або зарахування) зустрічних однорідних вимог контрагентів є одним із засобів врегулювання сторонами своїх взаємних зобов`язань.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2019 року у справі № 1340/3649/18.
Правове регулювання відносин щодо контролю за додержанням експортерами строків зарахування валютної виручки визначено у Інструкції про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями, що затверджена постановою Правління Національного банку України від 24.03.1999 року № 136 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 28.05.1999 за № 338/3631 (далі - Інструкція № 136, в редакції на час виникнення спірних правовідносин).
Пунктом 1.10 Інструкції № 136 передбачено, що експортна, імпортна операції можуть бути зняті з контролю за наявності належним чином оформлених документів про припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням, якщо: вимоги випливають із взаємних зобов`язань між резидентом і нерезидентом, які є контрагентами за цими операціями; вимоги однорідні; строк виконання за зустрічними вимогами настав або не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги; між сторонами не було спору щодо характеру зобов`язання, його змісту, умов виконання тощо.
Пунктом 1.11 Інструкції №136 визначено вимоги, які висуваються до документів, що мають подаватися до банка для припинення зобов`язань за цими операціями зарахуванням.

Отже, законодавство допускає випадки припинення валютного контролю без зарахування валютної виручки на банківський рахунок експортера, але за умови дотримання порядку, визначеного Інструкцією №136.
Виконання зобов`язань резидента України перед нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування вимоги за наявності належним чином оформлених документів є підставою для зняття банком із контролю експортно-імпортної операції, вчинюваної ним відповідно до Інструкції №136.
З матреіалів справи вбачається, що 28.10.2014 року між позивачем та компанією VINAROSS LP, GB (Великобританія) було укладено контракт від 28.10.2014 року № 2810, згідно умов якого ПАТ «Ніжинський жиркомбінат» продає, а компанія VINAROSS LP, GB купує на умовах DAP (Incoterms 2010) українсько-білоруський кордон, станція переходу Горностаївка/Терюха олію соняшникову нерафіновану пресову 1-го сорту українського походження.
Згідно пунктів 3.3, 4.2 вказаного контракту загальна вартість контракту складає до 800000,00 EUR. За домовленістю сторін може бути часткова або повна передплата за товар.
11.09.2014 року між позивачем та компанією VINAROSS LP, GB (Великобританія) було укладено контракт № 11/09, згідно умов якого ПАТ «Ніжинський жиркомбінат» продає, а компанія VINAROSS LP, GB купує на умовах DAF/DAP (Incoterms 2000/Incoterms 2010) українсько-польський кордон, станція переходу Ізов/Хрубешов та Яготин/Дорохуск або білорусько-польський кордон, станція переходу Брест/Тересполь макуху лляну українського походження (товар).
За умовами вказаного контракту (пункти 3.1 та 4.2) валюта контракту - EUR. Загальна вартість контракту складає до 440000,00 EUR. За домовленістю сторін може бути часткова або повна передплата за товар.
Також, між сторонами, як невід`ємна частина даного контракту, було укладено додаткові угоди від 11.09.2014 року № 1 та від 11.09.2014 року № 2.
В подальшому, внаслідок невчасного та не в повному обсязі виконання своїх зобов`язань позивачем за контрактом від 28.10.2014 року № 2810 перед компанією VINAROSS LP, GB (Великобританія) та надходженням від контрагента на рахунки позивача передплати в розмірі 15401,30 EUR, сторони уклали між собою додаткову угоду від 30.10.2014 року № 3 до контракту від 11.09.2014 року № 11/09, згідно з якою ПАТ «Ніжинський жиркомбінат» та компанія VINAROSS LP, GB встановили, що заборгованість компанії VINAROSS LP, GB перед ПАТ «Ніжинський жиркомбінат» становить 15401,30 EUR та дійшли згоди погасити цю заборгованість шляхом заліку передплати за контрактом від 28.10.2014 року № 2810.
З урахуванням наведених вище обставин та норм законодавства колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виконання зобов`язань резидента України перед нерезидентом за зовнішньоекономічним контрактом шляхом зарахування коштів, які були сплачені за контрактом № 2810 від 28.10.2019 року за наявності належним чином оформлених документів є підставою для зняття банком із контролю експортно-імпортної операції, вчинюваної ним відповідно до Інструкції № 136.
При цьому суд першої інстнації правильно не взяв до уваги доводи відповідача про те, що постановами Правління НБУ "Про врегулювання ситуації на валютному ринку України" від 20.08.2014 року № 515 та "Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України" від 01.12.2014 року № 758 було передбачено обмеження щодо можливості зняття з контролю експортних операцій на підставі документів про припинення зобов`язань зарахуванням зустрічних однорідних вимог, оскільки дані постанови прийняті з метою недопущення використання фінансової системи України для відмивання грошей і фінансування тероризму та врегулювання ситуації на валютному ринку України та контролю валютних операцій. Позивачем же у данному випадку з метою дотримання норм вказаних постанов в частині виконання обов`язку продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень у визначеному розмірі в період з 28.10.2015 року по 29.10.2015 року було продано на міжбанківському валютному ринку України валютні кошти, що підтверджуєтьсянавними у матеріалах справи доказами.
Доводи апеллянта про відсутність у матеріалах справи оригіналів договорів, актів та додаткових угод, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вказані доводи не було відображено у Акті перевірки та не слугували підставою для нарахування позивачу пені. Так, отримавши від позивача на запит пакет документів податковим органом не було висловлено жодних зауважень щодо оформлення вказаних документів.
Водночас, колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи наявні належним чином завірені  наведені вище копії документів.
Враховуючи викладене у сукупності, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволенні позову та визнання протиправним й скасування податкового повідомлення - рішення  від 05.03.2015 року № 0000062200.
Доводи апеляційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судом першої інстанції. Апеляційна скарга не містить інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) у позовній заяві та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. 
Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління державної фіскальної служби у Чернігівській області залишити без задоволення.
Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду.
Повний текст постанови виготовлено 06.02.2020 року.

Головуючий суддя:                                                                           Є.В. Чаку

          Судді:                                                                                           В.В.Файдюк

                                                                                                                         Є.І.Мєзєнцев