У Х В А Л А 
15 січня 2020 року
м. Київ
справа № 199/1608/19
провадження № 61-855 ск 20 
Верховний Суд у складі колегії судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Сімоненко В. М., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року в справі за Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі 132 638, 94 грн, 
В С Т А Н О В И В :
У лютому 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості у розмірі                             132 638,94 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 06 листопада 2013 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі                   5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 
Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, а відповідачка, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконала, в зв`язку із чим, у неї, станом на 21 лютого 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 132 638,94 грн., з яких: 4 881,82 грн. - заборгованість за кредитом;                                             116 874,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4090,06 грн. - заборгованість за пенею та комісією; - 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 6292,33 грн. - штраф (процентна складова).
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року відмовлено в задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк».
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з недоведеності заявлених вимог, зокрема, факту укладення між сторонами кредитного договору.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційній скарзі та просило рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог в повному обсязі.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року змінено, а саме підстави обґрунтування відмови у позові.
Змінюючи рішення апеляційний суд виходив з того, що районний суд помилково не звернув увагу на те, що АТ КБ «ПриватБанк» було порушено трирічний строк позовної давності, відповідно до положень статті                                       267 ЦК України.
Апеляційний суд встановив, що відповідач останній раз здійснила погашення заборгованості за наданим кредитом 10 вересня 2015 року, чим права Банку були порушені, проте з позовом Банк звернувся лише 26 лютого 2019 року, з пропуском строку позовної давності, що є правовою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог банку.
Крім цього, під час слухання даної справи апеляційним судом, відповідачкою було надано заяву про застосування до спірних правовідносин наслідків пропуску строків позовної давності.
09 січня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року, в якій просило скасувати ці судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстнації .
Верховний Суд, вивчивши подану касаційну скаргу та додані до неї документи, оскаржуване судове рішення, зробив висновок, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;  справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Частина перша статті 274 ЦПК України визначає, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються: малозначні справи і справи, що виникають з трудових відносин, а згідно частини другої цієї статті - може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Відповідно до частини четвертої статті 274 ЦПК України, в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 - 5 цієї частини.
Системний аналіз частини шостої статті 19, статті 274 ЦПК України дає підстави для висновку, що малозначними у цивільному процесі є, справи які (за виключенням справ, які мають розглядатися тільки за правилами загального позовного провадження), є справи, які фактично можна поділити на справи: у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; та справи незначної складності, які визначені судом малозначними, у тому числі малозначні в силу закону з ціною позову, що не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує критерії, визначені в частині третій статті 274 ЦПК України, а саме: ціну позову; значення справи для сторін; обраний позивачем спосіб захисту; категорію та складність справи; обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; кількість сторін та інших учасників справи; чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. 
Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 1321328, 94 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб                                                 (100 х 1 921 грн =191 200 грн.).
Таким чином ця справа є малозначною.
Доводи касаційної скарги також не свідчать про наявність виключень передбачених статтею 394 ЦПК України необхідних для оскарження судових рішень у малозначних справах.
У цій справі обставин, передбачених частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389 та частиною першою статі 411 ЦПК України, за наявності яких судові рішення в малозначних справах підлягають касаційному оскарженню або обставин, за яких судове рішення підлягає обов`язковому скасуванню не встановлено.
З огляду на викладене та відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389, пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України у відкритті касаційного провадження в даній справі слід відмовити.
Керуючись пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
У Х В А Л И В :
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                            В. М. Сімоненко