ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/3581/19                                                                     Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  26 лютого 2020 року                                                                                         м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого судді          - Єгорової Н.М.,
суддів                    - Сорочка Є.О., Федотова І.В.,
при секретарі                    - Казюк Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, за участю третьої особи - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, про визнання протиправним висновку та зобов`язання вчинити певні дії,-,-

В С Т А Н О В И Л А:
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області, в якому просив:
- визнати протиправним висновок МВС України, викладений у листі від 26 червня 2019 року № 15/2-1690 про унеможливлення прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 2-ї групи інвалідності ОСОБА_1 пов`язаної з проходженням служби в ОВС;
- зобов`язати МВС України прийняти рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 14 березня 2019 року;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду, шляхом зобов`язання МВЄ України подати у місячний термін з часу набуття рішенням законної сили звіт про виконання рішення суду.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року позов задоволено частково: 
- визнано неправомірною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ;
- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 14 березня 2019 року, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням службових обов`язків в органах внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення.
При цьому суд першої інстанції виходив з того, що до заяви про призначення одноразової грошової допомоги позивачем долучено висновок за матеріалами службової перевірки по факту отриманого ст. оперуповноваженим ВКР УБОЗ капітаном міліції ОСОБА_1 поранення від 01 липня 2000 року, згідно якого поранення отримане ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки і боротьбі із злочинністю, а відповідно до постанови ВЛК УМВС України в Черкаській області від 13 лютого 2003 року № 3 травма, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків і ОСОБА_1 непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. Підкреслив, що відповідачем не надано до суду доказів існування встановлених чинним законодавством підстав для відмови позивачу у нарахуванні та отриманні одноразової грошової допомоги. Наголошує, що у рішенні суду у справі № 823/954/19 зазначено, що при первинному установленні працівникові міліції інвалідності, зв`язок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року не залежно від того, чи була встановлена часткова втрата працездатності такого працівника міліції без установлення йому інвалідності у попередніх періодах.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Міністерство внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати його та прийняти нове, яким у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Свої вимоги обґрунтовують тим, що позивачем до заяви не було додано всі документи, визначені п. 7 Порядку № 850, а тому відповідачем повідомлено ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги.
У межах встановленого судом строку відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
При ухваленні оскаржуваного рішення, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ та був звільнений на підставі п. 63 "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за вислугою років) 01 грудня 2002 року.
Відповідно висновку за матеріалами службової перевірки по факту отриманого ст. оперуповноваженим ВКР УБОЗ капітаном міліції ОСОБА_1 поранення від 01 липня 2000 року, затвердженого начальником УБОЗ УМВС України в Черкаській області 01 липня 2000 року - поранення отримане ОСОБА_1 рахувати отриманим при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки і боротьбі із злочинністю. 
При цьому, відповідно до постанови ВЛК УМВС України в Черкаській області від 13 лютого 2003 року № 3 травма, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків. 
Згідно виписки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА № 541392 від 24 квітня 2017 року - ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності у зв`язку із травмою, пов`язаною із виконанням службових обов`язків, безтерміново. Довідкою серії 12 ААА № 026683 від 24 квітня 2017 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, визначено ступінь втрати ОСОБА_1 працездатності у відсотках - 80 (вісімдесят). 
З матеріалів справи вбачається, що 27 липня 2017 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності.
Відповідно до висновку від 03 серпня 2018 року УМВС України в Черкаській області, складеним на підставі п. 3.2 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 32000 року0,00 грн. 
Зазначений висновок УМВС України в Черкаській області подано для затвердження Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.
Листом № 15/2-3038 від 28 серпня 2018 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повернуто на доопрацювання матеріали на призначення ОГД ОСОБА_1 у зв`язку з невідповідністю вимогам п. 7 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року.
Поряд з викладеним суд встановив, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду 04 жовтня 2018 року у справі № 823/954/18 визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України щодо повернення матеріалів про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та прийняти рішення, яким призначити та виплатити одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності в розмірі передбаченому ч. 6 ст. 23 Закону України "Про міліцію". 
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року в частині задоволених позовних вимог про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 скасовано.
В цій частині ухвалено нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року залишено без змін.
Разом з тим, листом № 15/2-1699 від 26 квітня 2019 року Департаментом фінансово-облікової політики МВС України повідомлено ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області про неможливість прийняття рішення про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , у зв`язку з невідповідністю документів вимогам п. 7 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року, а також відсутність відомостей про отримання страхової суми виплати станом на 13 лютого 2003 року.
На підставі встановлених вище обставин та з урахуванням того, що позивач просить визнати протиправним висновок відповідача, однак останній відповідного рішення не приймав, надавши відповідь листом, чим допустив протиправну бездіяльність, суд першої інстанції прийшов до висновку, що для повного захисту прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та визнати неправомірною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо неприйняття рішення про призначення позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ.
З такими висновками суду першої інстанції не можна не погодитися з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 23 Закону України "Про міліцію", у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.
На виконання ст. 23 Закону України "Про міліцію", постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року затверджено Порядок № 850.
Відповідно до п. 3 Порядку № 850, грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.
Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (п. 2 Порядку № 850).
Згідно п. 5 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Національну поліцію" (набрав чинності 07 листопада 2015 року) визнано таким, що втратив чинність Закон України "Про міліцію".
Разом з тим, за змістом п. 15 Розділу ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" вказаного Закону, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".
Згідно із ч. 2 ст. 97 Закону України "Про Національну поліцію", порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Так, з матеріалів справи вбачається, що з 24 квітня 2017 року у позивача виникло право на отримання грошової допомоги, в зв`язку з встановленням йому, як працівнику міліції, другої групи інвалідності, пов`язаної із проходженням служби в ОВС України.
Довідкою серії 12 ААА № 026683 від 24 квітня 2017 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, визначено ступінь втрати ОСОБА_1 працездатності у відсотках - 80 (вісімдесят). 
Як зазначалося, липні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області з проханням провести йому виплату одноразової грошової допомоги.
За висновком УМВС України в Черкаській області, складеним на підставі п. 3.2 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року, позивачу призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 32000 року0,00 грн. 
Вказаний висновок УМВС України в Черкаській області було подано для затвердження Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.
Згідно п. 9 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року, МВС в місячний строк після надходження зазначених у п. 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених п. 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Листом Міністерства внутрішніх справ України від 28 серпня 2018 року № 15/2- 3038 повернуто на доопрацювання матеріали на призначення одноразової грошової допомоги, відповідно до Закону України "Про міліцію", з посиланням на те, що подані матеріали не відповідають вимогам п. 7 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року (відсутність акта розслідування нещасного випадку, що стався з ним під час проходження служби в органах внутрішніх справ та акту, що свідчить про причини та обставини його травми).
Так, в силу п. 7 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).
До заяви додаються копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).
Доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не взято до уваги вимоги п. 7 Порядку 850, а саме: позивачем не надано акта розслідування нещасного випадку, що стався з ним під час проходження служби в органах внутрішніх справ та акту, що свідчить про причини та обставини його травми), що свідчить про відсутність повного пакету документів, колегією суддів оцінюється критично з огляду на наступне. 
Як було вірно зазначено судом першої інстанції, позивачем до заяви долучено висновок за матеріалами службової перевірки по факту отриманого ст. оперуповноваженим ВКР УБОЗ капітаном міліції ОСОБА_1 поранення від 01 липня 2000 року, згідно якого, поранення отримане ОСОБА_1 при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки і боротьбі із злочинністю. А, відповідно до постанови ВЛК УМВС України в Черкаській області від 13 лютого 2003 року № 3, травма, яка пов`язана з виконанням службових обов`язків і ОСОБА_1 непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку. 
Також, колегія суддів погоджується з твердженням суду першої інстанції, що суд не може ставити під сумнів достовірність вказаних висновку УБОЗ УМВС України в Черкаській області від 01 липня 2000 року та постанови ВЛК УМВС України в Черкаській області від 13 лютого 2003 року № 3, оскільки вони є чинними та не скасованими, а протилежних доказів ніж ті, які наведені у вказаних документах, відповідачем суду не надано.
При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вказані вище обставини та правові висновки було встановлено в рішенні Черкаського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року та постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 січня 2019 року у справі № 823/954/18.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що повернення матеріалів позивачу, а фактично відмова відповідача, не відповідає вимогам чинного законодавства.
В силу п. 14 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року призначення і виплата грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), інвалідність чи часткова втрата працездатності без установлення інвалідності працівника міліції за висновком комісії з розслідування нещасного випадку є наслідком:-учинення ним злочину, адміністративного правопорушення або дисциплінарного проступку;-учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння;-навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, установленого судом);-подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати грошової допомоги.
Такі підстави є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.
Жодна із таких підстав не може бути причиною у відмові позивачу в нарахуванні та отриманні одноразової грошової допомоги, оскільки відповідачем, представником третьої особи не надані відповідні докази.
Відповідно до п. 3 Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року, підставами для призначення та виплати одноразової грошової допомоги є: -загибель (смерть) працівника міліції, який перебував на службі в органах внутрішніх справ, під час виконання ним службових обовязків; -установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обовязків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ;-часткова втрата працездатності працівником міліції без установлення йому інвалідності внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків.
Зазначені підстави визначені як самостійні та надають право на отримання одноразової грошової допомоги при настанні хоча б однієї з них.
При цьому, право на отримання одноразової грошової допомоги, у зв`язку з установленням працівникові міліції інвалідності, обґрунтовується наявністю причинно-наслідкового зв`язку між інвалідністю та службою в органах внутрішніх справ.
Отже, з наведеного слідує, що при первинному установленні працівникові міліції інвалідності, зв`язок якої зі службою в органах внутрішніх справ встановлений компетентним органом, такий працівник має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до Порядку № 850 від 21 жовтня 2015 року, не залежно від того, чи була встановлена часткова втрата працездатності такого працівника міліції без установлення йому інвалідності у попередніх періодах.
Крім іншого, колегія суддів вважає помилковими доводи Міністерства внутрішніх справ України, що сторони, підстави та предмет розгляду у справі № 823/954/18 аналогічні справі № 580/3581/19, а тому наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки у даному спорі позивач звернувся за захистом порушених прав внаслідок отримання повторної відповіді від відповідача, в якій вказано на недоліки в оформлені документів, яким уже надано оцінку судами у справі № 823/954/18.
Поряд з викладеним судова колегія вважає за необхідне звернути увагу на те, що згідно пункту 9 Порядку № 850, уповноважений орган в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.
Таким чином, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, зобов`язаний прийняти рішення стосовно виплати одноразової грошової допомоги, а не ухилятись від розгляду поданих документів та прийняття обґрунтованого рішення.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, в постановах від 13 лютого 2018 року у справі № 808/1866/16, від 19 вересня 2018 року у справі № 530/1280/17, від 03 жовтня 2018 року у справах № 361/7249/17, № 361/7249/17 та від 06 березня 2019 року у справі № 822/1616/18.
Щодо висновків суду про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 відповідно до висновку УМВС України в Черкаській області від 14 березня 2019 року, у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням службових обов`язків в органах внутрішніх справ, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що такий спосіб захисту, як зобов`язання суб`єкта владних повноважень прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності є визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.
З урахуванням наведеного вище та враховуючи, що ОСОБА_1 у позовній заяві просив визнати протиправним висновок відповідача, однак останній відповідного рішення не приймав, надавши відповідь листом, чим допустив протиправну бездіяльність, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для відновлення порушених прав позивача необхідно зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України прийняти рішення за результатами розгляду питання про призначення одноразової грошової допомоги позивачу, з урахуванням висновків суду, викладених в мотивувальній частині судового рішення.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а викладені в апеляційній скарзі доводи позицію суду не спростовують.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Приписи ст. 316 КАС України визначають, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242-244, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів, - 
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги Міністерства внутрішніх справ України та Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2019 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

          Суддя-доповідач                                                                      Н.М. Єгорова
Судді                                                                                 Є.О. Сорочко 
                                                                                          І.В. Федотов

Повний текст постанови складено "02" березня 2020 року.