УХВАЛА
28 січня 2020 року
м. Київ
Справа № 0940/1716/18
Провадження № 11-989апп19
Велика Палата Верховного Суду у складі:
судді-доповідача Гриціва М. І., 
суддів Антонюк Н. О., Анцупової Т. О., Бакуліної С. В., Британчука В. В., Гудими Д. А., Данішевської В. І., Єленіної Ж. М., Золотнікова О. С., Князєва В. С., Лобойка Л. М., Лященко Н. П., Прокопенка О. Б., Пророка В. В., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Ткачука О. С., Уркевича В. Ю., Яновської О. Г.
перевірила наявність підстав для прийняття до розгляду касаційної скарги Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» (далі - ПАТ «Укрнафта») у справі за позовом ПАТ «Укрнафта» до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, і
ВСТАНОВИЛА:
ПАТ «Укрнафта» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати рішення Долинської міської ради Івано-Франківської області від 30 травня 2018 року №1206-38/2018 «Про внесення змін в рішення від 11 лютого 2010 року  № 1748-42/2010 «Про орендну плату за землю в місті Долині», яким внесені зміни в пункт 2.3 додатку до рішення міської ради від 11 лютого 2010 року № 1748-42/2010 «Про орендну плату за землю в місті Долині» зі змінами від 13 липня 2016 року № 333-11/2016, яким змінено розмір орендної плати за земельні ділянки, які орендує позивач з 10% до 12%.
Івано-Франківський окружний адміністративний суд рішенням від 03 грудня 2018 року в задоволенні позову відмовив.
Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 12 березня 2019 року скасував рішення суду першої інстанції, провадження у справі закрив.
Суд апеляційної інстанції, коли ухвалював таке рішення, виходив з того, що спір, предмет якого охоплює перегляд рішення суб'єкта владних повноважень, яким у цій справі є Долинська міська рада Івано-Франківської області, стосується відносин щодо права оренди ПАТ «Укрнафта» і з посиланням на певні конкретні обставини вказує на його належність до тих спірних правовідносин, які вирішуються за правилами цивільного чи господарського судочинства з врахуванням обставин справи.
ПАТ «Укрнафта» не погодилося з ухваленими у справі рішеннями і звернулося до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Касаційна скарга аргументована тим, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про закриття провадження у справі, оскільки цей спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 02 квітня 2019 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ «Укрнафта» на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року, а ухвалою від 12 вересня 2019 року передав справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду на підставі частини шостої статті 346 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до частини шостої статті 346 цього Кодексу справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду в усіх випадках, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції.
Згідно із частиною третьою статті 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
На час вирішення Великою Палатою Верховного Суду питання про наявність підстав для прийняття до розгляду цієї справи набрав чинності Закон України від 02 жовтня 2019 року № 142-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підстав передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та щодо строків повернення справи» (дата набрання чинності 19 жовтня 2019 року; далі Закон № 142-IX). 
Згідно з частиною шостою статті 346 КАС України в редакції цього Закону справа підлягає передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду, коли учасник справи оскаржує судове рішення з підстав порушення правил предметної юрисдикції, крім випадків, якщо: 1) учасник справи, який оскаржує судове рішення, брав участь у розгляді справи в судах першої чи апеляційної інстанції і не заявляв про порушення правил предметної юрисдикції; 2) учасник справи, який оскаржує судове рішення, не обґрунтував порушення судом правил предметної юрисдикції наявністю судових рішень Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду у справі з подібною підставою та предметом позову у подібних правовідносинах; 3) Велика Палата Верховного Суду вже викладала у своїй постанові висновок щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах.
Відповідно до частини шостої статті 347 КАС України у редакції цього Закону Велика Палата Верховного Суду через постановлення ухвали повертає (передає) справу відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті), якщо дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, <…> про недоцільність розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, <…>, або якщо Великою Палатою Верховного Суду вже висловлена правова позиція щодо юрисдикції спору у подібних правовідносинах. Справа, повернута на розгляд колегії суддів (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.
У розумінні наведених положень з дати набрання ними чинності колегія суддів (палата, об'єднана палата) касаційного суду не повинні направляти до Великої Палати Верховного Суду для перегляду справи за наявності виняткових умов, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України, а Велика Палата зобов'язана повернути (передати) справу до відповідної колегії чи складу суду, який її направив, якщо будуть встановлені обставини, що унеможливлювали скерування справи до Великої Палати. 
Таким, що відповідає вимогам частини сьомої статті 347 КАС України, належить визнавати й рішення, коли Велика Палата Верховного Суду ухвалою поверне або передасть назад до суду, який її направив, справу, що була направлена до Великої Палати раніше, тобто ще до набрання чинності змін до цього Кодексу, внесених Законом № 142-IX, оскільки на час вчинення процесуальної дії щодо прийняття до розгляду Великою Палатою Верховного Суду такої справи вже діє норма процесуального закону, що забороняє брати її до провадження цього суду за наявності підстав, передбачених частиною шостою статті 346 КАС України. Однією з таких підстав власне й є висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у її постанові щодо питання предметної юрисдикції спору у подібних правовідносинах. 
Як згадано вище, у касаційній скарзі скаржник притримується думки, що предметом цього спору є визнання протиправним та нечинним рішення органу місцевого самоврядування, тому відносини, які виникли у цій справі мають публічно-правовий характер.
Правова позиція у подібних правовідносинах щодо юрисдикції спорів, предмет якого охоплює перегляд рішення суб'єкта владних повноважень щодо визначення розміру (відсотку) від нормативної грошової оцінки земель комунальної власності, неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у справах № 904/9302/17 у постанові від 11 грудня 2018 року та № 807/9/18 у постанові від 15 травня 2019 року.
Приміром, у постанові від 15 травня 2019 року (справа № 807/9/18) Велика Палата зазначила, що індивідуальні акти органів держави або місцевого самоврядування, якими реалізовуються волевиявлення держави або територіальної громади як учасника цивільно-правових відносин і з яких виникають, змінюються, припиняються цивільні права й обов'язки, не належать до правових актів управління, а спори щодо їх оскарження мають приватноправовий характер, тобто справи у таких спорах підвідомчі господарським судам з урахуванням відповідності суб'єктного складу сторін таких правовідносин.
Таким чином, справи у спорах за участю державних органів та органів місцевого самоврядування, що виникають з правовідносин, у яких державні органи й органи місцевого самоврядування реалізують повноваження власника землі, а також в інших спорах, які виникають із земельних відносин приватноправового характеру, за відповідності складу сторін спору статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) підвідомчі господарським судам.
Отож, зміст та матеріали касаційної скарги, подібність спірних правовідносин до тих, щодо яких формульований правозастосовний висновок Великої Палати Верховного Суду, нормативні положення, які регламентують порядок направлення справи до цього Суду, вказують на існування обставин, за яких касаційна скарга ПАТ «Укрнафта» на судові рішення у справі з означеними вище позовними вимогами підлягає поверненню відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для продовження розгляду.
Керуючись статтями 345, 346, 347 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду
УХВАЛИЛА:
Повернути справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрнафта» до Долинської міської ради Івано-Франківської області про визнання протиправним та скасування рішення, на розгляд відповідній колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
Надіслати учасникам справи копії цієї ухвали.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                       М. І. Гриців
Судді:                                     Н. О. Антонюк                                               Л. М. Лобойко
Т. О. Анцупова                                              Н. П. Лященко
С. В. Бакуліна                                               О. Б. Прокопенко
В. В. Британчук                                            В. В. Пророк
Д. А. Гудима                                                 Л. І. Рогач
В. І. Данішевська                                         О. М. Ситнік
Ж. М. Єленіна                                               О. С. Ткачук
О. С. Золотніков                                           В. Ю. Уркевич
В. С. Князєв                                                  О. Г. Яновська