КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року                                                                                                          місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 367/1601/19                                            
номер провадження: 22-ц/824/507/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії судів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач), суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року у складі судді Ольдько С.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що вона та відповідач ОСОБА_2 мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка є повнолітньою та продовжує навчання денної форми у Вищій школі банківської справи у місті Хожуві, Республіка Польща, до 31 жовтня 2019 року.
Вказувала, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2018 року стягнуто із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1 000 грн 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 вересня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж, до досягнення нею двадцяти трьох років. Зазначала, що дочка  навчається на платній основі, а також повинна сплачувати грошові кошти за проживання в гуртожитку, харчування, користування громадським транспортом, медичні послуги та інше. Вказувала, що вона неодноразово зверталась до відповідача з проханням про збільшення розміру аліментів, оскільки забезпечити дочці належний рівень життя за сплачувані відповідачем аліменти у сумі 1 000 грн 00 коп. неможливо, так як дочка постійно має потребу в одязі, ліках, вітамінах, засобах гігієни, продуктах харчування. Однак її прохання не дали результату.
Зазначала, що згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №053/03 від 08 грудня 2018 року розмір пенсії ОСОБА_2 у лютому 2018 року склав 5 336 грн 74 коп., а 1/4 частки від цієї суми становить 1 334 грн 00 коп., що є більшим від розміру аліментів у сумі 1 000 грн 00 коп., які стягуються з відповідача за рішенням суду.
З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просила змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від                           27 листопада 2018 року у справі № 367/7730/18 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років.
Рішенням Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що позивач не надала суду доказів існування обставин, передбачених ст.192 СК України, для зміни розміру і способу стягнення аліментів, а саме, що змінився матеріальний чи сімейний стан, погіршилось або поліпшилось здоров`я когось із сторін чи дитини або існують інші обставини, передбачені СК України. Згідно наданих відповідачем доказів його матеріальне становище не змінилось, він має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4 , його цивільна дружина ОСОБА_5 не працює та перебуває на обліку в Ірпінському міському центрі зайнятості, відповідач хворіє та потребує додаткових коштів на лікування.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позивач не надала доказів зміни матеріального чи сімейного стану. Зазначає, що на час ухвалення рішення у неї був відсутній договір оренди житлового приміщення, відповідно до якого вона щомісячно сплачує кошти за проживання дочки ОСОБА_3 , яка є студенткою,  у розмірі 600 злотих, що еквівалентно 3 740 грн 00 коп., комунальні платежі                14 злотих, вода згідно з даними лічильника спожитої води, електроенергія, газ на підставі отриманих рахунків, страховка 74,4 злотих, що еквівалентно 464 грн 00 коп., проїзд 100 злотих, що еквівалентно 623 грн 00 коп., харчування 500 злотих, що еквівалентно 3 115 грн 00 коп., витрати на оформлення карти на законне проживання в республіка Польща 400 злотих, що еквівалентно 2 492 грн 00 коп. Вказує, що на її утриманні, окрім дочки                 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , також перебуває дочка ОСОБА_6 ,                         ІНФОРМАЦІЯ_3 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Її чоловік ОСОБА_8 допомагав  матеріально утримувати дочку ОСОБА_3 , але на теперішній час за станом здоров`я його звільняють із Збройних Сил України.  Зазначає, що визначений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2018 року розмір аліментів у сумі 1000 грн 00 коп. на теперішній час не покриває її фактичні витрати на навчання та проживання дочки ОСОБА_3 у Республіці Польща. 
На підтвердження вказаних вище обставин ОСОБА_1 додала до апеляційної скарги копія довідки про склад сім`ї від 06 листопада 2019 року, копію нотаріально посвідченого договору оренди з перекладом від 15 листопада 2019 року, копію довідки про прийняття на навчання з перекладом від 01 жовтня 2019 року, копію посвідчення батьків багатодітної сім`ї від 13 жовтня 2010 року, копію свідоцтва про хворобу чоловіка ОСОБА_8 від 08 жовтня 2019 року. Тому з огляду на вказані обставини та враховуючи розмір пенсії ОСОБА_2 , стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від доходів відповідача фінансово поліпшить проживання дочки ОСОБА_3 .
Відповідач ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що згідно доданих позивачем до апеляційної скарги доказів дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час продовжує навчання в Університеті Шлянскі у місті Катовіце, Республіка Польща на безплатній формі. Тому ця обставина не дає підстав щодо збільшення розміру аліментів, а навпаки свідчить про відсутність необхідності збільшення розміру фінансової допомоги. Вказує, що договір оренди житлового приміщення визначає суми сплати послуг за його оренду та не містить доказів сплати цих послуг особисто  позивачем. Зазначає, що позивач не надала доказів своєї безпосередньої участі в утриманні повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також доказів того, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів значно покращилось матеріальне становище платника аліментів. Вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не надано доказів існування обставин, передбачених ст.192 СК України, для зміни розміру і способу стягнення аліментів та вірно врахував перебування у відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, цивільної дружини, яка не працює та перебуває на обліку в Ірпінському міському центрі зайнятості, наявність хронічних захворювань у відповідача та необхідності додаткових витрат на його лікування.  Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
За таких обставин апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч.13 ст.7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, враховуючи доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками повнолітньої дочки                      ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2018 року стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 ,                        ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн                 00 коп., щомісячно, починаючи з 01 вересня 2018 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років. Вказане рішення суду  сторонами в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили 27 грудня 2018 року                 (а.с.9-11). 
Судом першої інстанції встановлено та не заперечується учасниками справи, що         ІНФОРМАЦІЯ_2 року повнолітня дочка ОСОБА_3 закінчила навчання у Вищій школі банківської справи в місті Хожуві, Республіка Польща.
Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №053/03 від 08 грудня 2018 року розмір пенсії ОСОБА_2 за період з вересня 2017 року по лютий 2018 року склав 32 606 грн 44 коп. (а.с.8).
Зі змісту позову вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Ірпінського міського суду Київської області від                           27 листопада 2018 року та стягнути із ОСОБА_2 на свою користь на утримання дочки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення двадцяти трьох років, посилаючись на те, що згідно довідки Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №053/03 від 08 грудня 2018 року розмір пенсії ОСОБА_2 у лютому 2018 року склав 5 336 грн 74 коп., а 1/4 частки від цієї суми становить 1 334 грн 00 коп., що є більшим від розміру аліментів у сумі 1 000 грн                   00 коп.
Заперечуючи проти позову, відповідач ОСОБА_2 зазначив, що його матеріальне становище після ухвалення рішення про стягнення аліментів не покращилось, він має на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , цивільну дружину ОСОБА_5 , яка не працює та перебуває на обліку в Ірпінському міському центрі зайнятості, а також, що він має ряд захворювань. На підтвердження вказаних обставин відповідач надав свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 06 серпня 2006 року, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 від 09 червня 2006 року, довідку Ірпінського міського центру зайнятості від 20 травня 2019 року №1008/03-08,  копію трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_5 , виписку із медичної картки хворого ОСОБА_2 . 
Відповідно до положень ст.198 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
 Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів
Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.
Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
У ч.1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст..ст.182 - 184, 192 СК України.
Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшов Верховний Суд у постанові від 14 листопада 2019 року у справі № 372/2393/17.
У відповідності до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Матеріали справи не містять доказів того, що після ухвалення рішення Ірпінського міського суду Київської області від 27 листопада 2018 року у відповідача ОСОБА_2   покращилося матеріальне становище. Не надано таких доказів і позивачем. 
Судом першої інстанції правильно встановлено, що позивач не довела обставин, передбачених ст.192 СК України щодо зміни майнового чи сімейного стану сторін по справі  та дитини, погіршення стану здоров`я когось із них після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів.
Проте доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, у тому числі і шляхом зміни способу їх стягнення.
Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову за його недоведеністю.  
Доводи апеляційної скарги, як і зміст позовної заяви, зводяться у більшості їх аргументів до обґрунтування зміни розміру аліментів з огляду на необхідність компенсації відповідачем, понесених позивачем, додаткових витрат, які спрямовані на навчання дитини та її проживання за кордоном. Проте такі вимоги позивач не заявляла.
Посилання в апеляційній скарзі на довідку про склад сім`ї від  06 листопада 2019 року, копію нотаріально посвідченого договору оренди з перекладом від 15 листопада 2019 року, копію довідки про прийняття на навчання з перекладом від  01 жовтня 2019 року,  копію посвідчення батьків багатодітної сім`ї від 13 жовтня 2010 року; копію свідоцтва про хворобу чоловіка позивача - ОСОБА_8 від 08 жовтня 2019 року, які подані позивачем разом з апеляційною скаргою, як на підтвердження майнового та сімейного стану родини позивача, не приймається судом апеляційної інстанції до уваги, оскільки вказані документи подані      ОСОБА_1 з порушенням процесуальних строків подання доказів.
 
Згідно зі ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Статтею 367 ЦПК України, визначено межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Позивач ОСОБА_1 не надала апеляційному суду доказів неможливості подання вказаних вище документів до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від неї, а відтак ці документи не можуть бути прийняті апеляційним судом відповідно до                     ч.3 ст.367 ЦПК України. З вказаних підстав апеляційний суд відхиляє посилання позивача в апеляційній скарзі на вказані документи.  
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах (ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ірпінського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
 
Головуючий
 
Судді: