ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2020 року		Справа № 1.380.2019.005618 пров. № А/857/470/20	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Старунського Д.М.
при секретарі судового засідання – Пильо І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року (суддя Коморний О.І., рішення ухвалене о 18/22 год, м.Львів, повний текст складено 11 грудня 2019 року) у справі за її позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (правонаступник Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів)), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - Пустомитівська міська рада Пустомитівського району Львівської області, про визнання протиправними дій, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області (далі – Управління ДВС, ГТУЮ відповідно) в якому просила:
визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Управління ДВС (далі – Відділ) щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження від 04.10.2019 ВП №59861568 (далі – Постанова);
- визнати протиправною та скасувати Постанову.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року у задоволені позову відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржила позивач, яка із покликанням на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
В доводах апеляційної скарги наводячи окремі обставини справи та норми матеріального права вказує, на те, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі №1340/6161/18 (далі – Рішення суду) зобов`язано Пустомитівську міську раду Пустомитівського району Львівської області (далі – Міська рада) вжити заходів щодо облаштування проїзду до належного на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (далі – Адреса) в межах визначених повноважень та з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки. На виконання Рішення суду видано відповідний виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. 04.10.2019 Постановою закінчено виконавче провадження по виконанню вказаного Рішення суду. Проте, на думку позивача вказані дії Відділу щодо винесення Постанови є протиправними та передчасними, оскільки Міською радою не виконано в повному обсязі рішення суду. Вказує, що державний виконавець не перевіряв факту вжиття третьою особою заходів щодо облаштування проїзду до належного на праві власності ОСОБА_1 житлового будинку, а тільки покликається на акт прийняття виконаних будівельних робіт. Виконавець не перевірив існуючої ситуації по облаштуванню проїзду до будинку позивача та відповідність виконаних робіт відповідно до проектно-технічної документації і актів виконаних робіт. 
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
Разом з тим до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Львів) (далі – ЗМУЮ) про заміну сторони ГТУЮ (в особі Управління ДВС) на ЗМУЮ особі Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області ЗМУЮ (далі – Управління ЗМУЮ), оскільки на виконання постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання територіальних органів Міністерства юстиції» від 09.10.2019 №870 Міністерством юстиції України прийнято наказ «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції України» від 16.10.2019 №3173/5, яким ГТУЮ ліквідовано як юридичну особу публічного права та утворено ЗМУЮ.
Відтак, з урахуванням положень статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за необхідне замінити відповідача Управління ДВС його правонаступником Управлінням ЗМУЮ.
Також Управління ЗМУЮ просило відкласти розгляд справи на розумний строк, проте апеляційний суд вважає, що таке клопотання не підлягає задоволенню, так як відповідач завчасно (23.01.2019) з урахуванням положень статті 268 КАС та зважаючи на скорочені строки розгляду вказаної категорії справ відповідно до статті 287 КАС був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Міська рада у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
За нормами частини другої статті 313 КАС неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та додатково поданими матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем одержано від боржника докази виконання Рішення суду, то у нього були всі підстави щодо прийняття оскаржуваної Постанови. Крім того, зауважує, що позивач не погоджуючись із виконаними роботами не звертався до суду за роз`ясненням Рішенням суду чи встановленням іншого способу та порядку його виконання.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що Рішенням суду у справі №1340/6161/18 зобов`язано Міську раду вжити заходи щодо облаштування проїзду до належного на праві приватної власності ОСОБА_1 житлового будинку за Адресою: в межах визначених повноважень та з урахуванням наданої у рішенні правової оцінки суду (а.с.7-9).
На підставі Рішення суду головним державним виконавцем Відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.08.2019 ВП №59861568 (далі – Постанова-1; а.с.11).
Вказаною Постановою-1 зобов`язано Міську раду виконати Рішення суду.
09.09.2019 на адресу Управління ДВС надійшла заява датована 04.09.2019 від третьої особи, в якій вказано, що на виконання Постанови-1 Міською радою було укладено договір від 04.09.2019 з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 (далі – ФОП), предметом якого є поточний ремонт проїзду до житлового будинку за Адресою (далі - Договір).
Про виконання Договору складено акт №1 приймання виконаних будівельних робіт за вересень 2019 року (далі - Акт), про що повідомлено відповідача листом від 12.09.2019.
Відповідно до зазначеного акту виконано наступні роботи: улаштування дорожніх корит напівкоритного профілю з застосуванням автогрейдерів, улаштування підстильних та вирівнювальних робіт основи з піску; улаштування одношарових основ товщиною 15 см із щебеню фракції 20-40 мм; ремонтне планування узбіч вручну: природний, насипний ущільнений ґрунт ІІ групи (а.с.63-70, 75-77). 
На підставі отриманих документів державним виконавцем 04.10.2019 у зв`язку з виконанням Міською радою Рішення суду, винесено Постанову відповідно до пункту 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII).
Вважаючи дії державного виконавця щодо винесення Постанови протиправними, а Постанову такою, що підлягає скасуванню, позивач звернулася до суду із цим позовом.
Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом №1404-VIII (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин).
Відповідно до статті 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VIII примусовому виконанню підлягають виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішення міжнародного комерційного арбітражу, рішення іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
За приписами частини першої статті 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів.
Виконавець згідно статті 26 Закону №1404-VIII розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.
Статтею 63 Закону №1404-VIII визначено порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення. Зокрема: за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.
У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.
У разі невиконання боржником рішення, яке не може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Виконавець під час виконання рішення про заборону вчиняти певні дії або про утримання від вчинення певних дій доводить до відома боржника резолютивну частину такого рішення, про що складає відповідний акт. Після складення акта виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.
Як підтверджено матеріалами справи виконавче провадження ВП №59861568 відкрито 22.08.2019, копію Постанови-1 направлено сторонам для відома та виконання, боржнику надано 10 робочих днів для виконання Рішення суду.
Постанову-1 боржник отримав 29.08.2019 та листами від 04.09.2019 і 12.09.2019 повідомив Відділ про те, що на виконання Рішення суду ним укладено Договір, а також надав підтверджуючі документи, щодо виконання Договору, а саме, Акт.
Пунктом 1 частини другої статті 18 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом;
Відповідно до частини третьої статті 18 Закону №1404-VIII державний виконавець, під час здійснення виконавчого провадження має право:
проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону;
звертатися до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення, про видачу дубліката виконавчого документа у випадках, передбачених цим Законом, до суду, який видав виконавчий документ, - із заявою (поданням) про встановлення чи зміну порядку і способу виконання рішення, про відстрочку чи розстрочку виконання рішення; залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.
Пунктом 9 частини 1 статті 39 Закону №1404-VIII визначено, що у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, виконавче провадження підлягає закінченню.
Згідно з частиною першою статті 77 КАС кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Виходячи з наведеного, необхідно зазначити, що жодних належних та допустимих доказів того, що боржником Рішення суду не виконано чи виконано неналежно позивачем суду не надано. При цьому, не погоджуючись із виконаними роботами скаржник не зверталася до суду за роз`ясненням Рішенням суду чи встановленням іншого способу та порядку виконання цього судового рішення.
Також апеляційний суд відхиляє доводи апелянта щодо неналежного виконання вимог статті 63 Закону №1404-VIII, так як уже встановлено боржник протягом 10 робочих днів з дня отримання Постанови-1 надіслав Управлінню ДВС документи щодо виконання Рішення суду. У разі якщо у строк визначений статтею 26 Закону №1404-VIII боржник не відреагував на вимоги Постанови-1 державний виконавець повинен був вчинити дії що передбачені нормами частин другої-четвертої статті 63 Закону №1404-VIII. 
Відповідно до частини другої статті 39 Закону №1404-VIII постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.
Щодо посилань позивача про те, що виконавець не виконав вимог статті 18 Закону №1404-VIII, зокрема щодо звернення до суду або органу, який видав виконавчий документ, із заявою (поданням) про роз`яснення рішення та залучення в установленому порядку експертів для перевірки чи дотримано будівельні норми при проведенні поточного ремонту проїзду до житлового будинку, то суд апеляційної інстанції зазначає, що вказані дії є правом, а не обов`язком державного виконавця, тому ставити у вину державному виконавцю невчинення відповідних дій є безпідставним.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Міркування і твердження відповідача не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 271, 272, 287, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2019 року – без змін.                                        Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Бадівська 	
 	 	Д. М. Старунський