ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

13 січня 2020 року	  м. Одеса	Справа № 916/1816/17	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Принцевської Н.М.;
суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;
(Південно-західний апеляційний господарський суд, м.Одеса, проспект Шевченка, 29)

Секретар судового засідання: Соловйова Д.В.
За участю представників сторін:  
Від ТОВ "Компанія "НІКО-ТАЙС" -  Грищенко О.М., довіреність  № б/н,  від 07.08.19;  
Представники інших учасників в судове засідання не з`явились;

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС”
на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019
у справі №916/1816/17
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС”
до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю „СОВАГРО”; 
                            2) Товариства з обмеженою відповідальністю „ШЛЯХОВИК”
про стягнення солідарно    37 713,64 грн.,
орган державної виконавчої служби, дії якого оскаржуються: Роменський МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області 
(суддя першої інстанції: Демешин О.А., дата та місце прийняття ухвали: 16.11.2019  року, Господарський суд Одеської області, м.Одеса, просп.Шевченка, 29)

          Ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 (суддя – Демешин О.А.) відмовлено в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС” (далі – ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС”) про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1816/17.
          Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС” звернулась до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 скасувати, а клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
          Апелянт зазначає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам чинного законодавства України, а також сталій судовій практиці. На думку заявника апеляційної скарги, Господарським судом Одеської області безпідставно здійснено відступлення від висновків та правових позицій Верховного Суду, про які зокрема було зазначено скаржником.
          ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС” зазначає в апеляційній скарзі, що витрати, які поніс позивач сплативши за адвокатські послуги згідно договору №09-09-2019 про надання адвокатських послуг, в розмірі 2700 грн. є втратами на професійну правничу допомогу відповідно до ст.ст. 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, а згідно ст.ст. 129, 344 Господарського процесуального кодексу України – стороні, на користь якої відбулось рішення, господарський суд відшкодовує за рахунок іншої сторони витрати на професійну правничу допомогу.
          Апелянт зазначає, що заявлений до відшкодування розмір судових витрат не є надмірним та завищеним, оскільки відповідає як принципам матеріального (договірного) права, так і процесуального права, а також повністю відповідає та не порушує правові позиції із даного питання, які викладені у постановах Верховного Суду, зокрема: у Постанові від 25.04.2018 по справі №922/3142/17, у постанові від 02.05.2018 у справі №910/22350/16, у постанові від 11.06.2018 у справі №923/567/17.
          ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС” зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а не на суд, вчинений за власною ініціативою.
На думку заявника апеляційної скарги суд першої інстанції порушив норми процесуального права, не взявши до уваги вже існуючі та цілком обґрунтовані докази та пояснення у даній справі.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 апеляційну скаргу ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 по справі №916/1816/17 залишено без руху.
09.12.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла заява від ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС” про усунення недоліків, допущених в апеляційній скарзі на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 по справі №916/1816/17, в якій апелянт надав докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 1921,00 грн.           
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.12.2019 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 по справі №916/1816/17, встановлено строк учасникам справи для подання відзиву на апеляційну скаргу та інших заяв та клопотань протягом 5 днів з дня вручення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.
Згідно ст. 268 Господарського процесуального кодексу України, після проведення підготовчих дій, колегія суддів дійшла висновку про необхідність призначення справи до розгляду та повідомлення учасників провадження про дату, час та місце розгляду справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням.        
Розглянувши матеріали апеляційної скарги, в межах підготовки справи до розгляду, колегія суддів дійшла висновку про призначення справи до розгляду в суді апеляційної інстанції.
Крім того, разом з апеляційною скаргою 25.11.2019 від ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС” надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.12.2019 розгляд апеляційної скарги ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 по справі №916/1816/17 призначено на 13.01.2020 року о 12-00 год. в режимі відеоконференції.
26.12.2019 до Південно-західного апеляційного господарського суду від апелянта надійшло клопотання про долучення додаткових документів до матеріалів справи, в якому надані роздруківки із офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень.
Судова колегія Південно-західного апеляційного господарського суду вважає за необхідне задовольнити клопотання заявники та долучити до матеріалів справи додаткові документа, надані ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС”.
В судовому засіданні 13.01.2020 представник ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС” підтримав доводи та вимоги, викладені ним в апеляційній скарзі. Представники інших учасників в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином.
Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).
Враховуючи викладене, з огляду на те, що явка представників сторін судом обов`язковою не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду з урахуванням ст. 120, ст. 202, ст. 270, ч. 2 ст. 273 Господарського процесуального кодексу України, вважає за можливе розглянути справу за відсутністю представників учасників, які не з`явились до суду, за наявними в ній матеріалами.
          Відповідно до ч.1    ст. 271 Господарського процесуального кодексу України     апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до вимог ч.1, ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Частиною 4 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. 
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, встановила наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС” (далі – позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю „Совагро” (далі – відповідач 1) та Приватного підприємства „ШЛЯХОВИК” (далі – відповідач 2) про солідарне стягнення 454,04  грн.
23.08.2017 року до місцевого господарського суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій позивач просив:
- солідарно стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "ШЛЯХОВИК" та Товариства з обмеженою відповідальністю “СОВАГРО” штраф у сумі 1 804 грн. 03 копійки згідно договору поруки №31-08-2015 від 31 серпня 2015 року, на підставі Угоди №274/07-12 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року №53-04-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 квітня 2009 року.
- стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства  „ШЛЯХОВИК” 11 265  гривень 69 копійок пені, 2 844  гривні 73 копійки інфляційних втрат та 21 799  гривень 19 копійок 3-х відсотків річних згідно Угоди №274/07-12 про заміну кредитора у зобов`язані (відступлення права вимоги в порядку ст. ст. 512-519 ЦК України) від 02 липня 2012 року та договору №53-04-2009СФК купівлі-продажу товару на умовах відстрочення платежу від 10 квітня 2009 року.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 12.09.2017 по справі №916/1816/17 позов задоволено повністю.
25.09.2017 року рішення суду набрало законної сили і було видано відповідні накази.
21.10.2019 року Господарський суд Одеської області розглянув та задовольнив частково скаргу ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС” на бездіяльність державного виконавця Роменського МРВ ДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17.
28.10.2019 року (вх.№ 2-5274/19) до місцевого господарського суду надійшла  заява ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС” про ухвалення додаткового рішення по справі.
У зазначеній заяві ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС” просило суд: 
- прийняти у справі №916/1816/17 за скаргою ТОВ “Компанія “НПСО-ТАЙС” на бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому провадженні №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області по справі №916/1816/17 від 25 вересня 2017 року, додаткове рішення. 
- заяву ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС” про покладення на Роменським МРВДВС ГТУЮ у Сумській області судових витрат на професійну правничу допомогу в порядку, передбаченому ст. 123, 126,129,344 ГПК України - задовольнити.
- стягнути з Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби, Головного територіального управління юстиції у Сумській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю “Компанія “НІКО-ТАЙС”” витрати на правничу допомогу у розмірі 2700 гривень  згідно договору №09-09-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09 вересня 2019 року.
Заява обґрунтована тим, що заявник згідно договору №09-09-2019 про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 09 вересня 2019 року фактично  витратив  2700 грн. при зверненні до суду зі скаргою бездіяльність державного виконавця Роменського МРВДВС ГТУЮ у Сумській області у виконавчому проваджені №58733306 та №58733430 щодо примусового виконання наказів Господарського суду Одеської області від 25.09.2017 року по справі № 916/1816/17.
Як зазначалося раніше, ухвалою Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 відмовлено в задоволенні заяви ТОВ „Компанія „НІКО-ТАЙС”  про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1816/17.
Місцевий господарський суд в оскаржуваній ухвалі зазначив, що ухвалення додаткового рішення, передбачене  ст. 244 Господарського процесуального кодексу України, – є можливим тільки щодо ухваленого судом рішення. Тобто, ухвалення додаткового рішення щодо ухвали суду нормами Господарського процесуального кодексу України не передбачено.   
Оцінюючи правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права, перевіривши дотримання судом норм процесуального законодавства, в контексті встановлених обставин, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Згідно з приписами   ст. 244 Господарського процесуального кодексу України    суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
За змістом    ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"    договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Разом з тим, згідно зі    ст. 15 Господарського процесуального кодексу України        суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3    статті 2 зазначеного Кодексу    ).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно зі    ст. 123 зазначеного Кодексу    судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2    ст. 126 Господарського процесуального кодексу України    витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Ст. 339 Господарського процесуального кодексу України передбачено право сторін  виконавчого провадження на звернення до суду зі скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їхні права.  За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу (ст. 343 ГПК України).
Відповідно до вимог ст. 344  Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. 
Як вбачається з матеріалів справи, місцевим господарським судом, як при розгляді скарги на дії виконавчої служби, так і після отримання заяви про прийняття додаткового рішення, не вирішено по суті питання про задоволення або відмову у задоволенні щодо прийняття додаткового рішення та відшкодування судових витрат, які понесло ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС” у зв`язку з поданням скарги на дії ДВС.
Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що фактично місцевим господарським судом заяву ТОВ “Компанія “НІКО-ТАЙС”  про ухвалення додаткового рішення по справі щодо відшкодування судових витрат не розглянуто по суті та не надано оцінки можливості або неможливості стягнення судових витрат на користь заявника в даному випадку.
Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України додаткове рішення ухвалюється судом, що ухвалив рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Тому посилання суду першої інстанції на неможливість прийняття   додаткового рішення в зв`язку з постановленням у справі ухвали, а не рішення суду, є помилковими та такими, що не відповідають нормам процесуального законодавства України. 
Враховуючи зазначене, а також відсутність у суду апеляційної інстанції повноважень для прийняття додаткового рішення по справі, яка була розглянута судом першої інстанції по суті, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, а заява про прийняття додаткового рішення по справі підлягає направленню до Господарського суду Одеської області для вирішення по суті.
          З огляду на вищевикладене, судова колегія вважає Південно-західного апеляційного господарського суду, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 у справі №916/1816/17 є такою, що підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції – скасуванню на підставі п. 4 ст. 280 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з неправильним застосуванням процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Таким чином, місцевий господарський суд, приймаючи оскаржувану ухвалу, порушив        норми процесуального права, а тому вказану ухвалу слід скасувати        та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції        відповідно до ч.3 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України.
    Керуючись ст.ст. 269-271, 273, 275, 280-284, 287 Господарського процесуального кодексу, Південно-західний апеляційний господарський суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС” на ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 у справі №916/1816/17 задовольнити частково.
Ухвалу Господарського суду Одеської області від 06.11.2019 у справі №916/1816/17 – скасувати.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю „Компанія „НІКО-ТАЙС” про ухвалення додаткового рішення по справі №916/1816/17 передати на розгляд до Господарського суду Одеської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.
Повний текст постанови складено та підписано 15.01.2020 року.

Головуючий суддя                                                                Н.М. Принцевська                 

Судді:                                                                                              А.І. Ярош
                                                                                                       
                                                                                                  Г.І. Діброва