УХВАЛА

14 лютого 2020 року 
Київ
справа №201/4776/19(2а/201/311/2019)
адміністративне провадження №К/9901/1115/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Блажівської Н.Є.,
суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,
перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (правонаступник Головного управління ДФС у Дніпропетровській області ) на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 червня 2019 року адміністративний позов задоволено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головним управлінням ДФС у Дніпропетровській області подано апеляційну скаргу. 
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області повернуто особі, яка її подала. 
Повертаючи апеляційну скаргу, суд виходив із того, що апеляційна скарга підписана представником Головного управління ДФС у Дніпропетровській області за відсутності підтвердження повноважень.
2 січня 2020 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській на адресу Верховного Суду направлено касаційну скаргу на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду.
Ухвалою Верховного Суду від 22 січня 2020 року касаційну скаргу Головного управління ДФС у Дніпропетровській області залишено без руху та запропоновано скаржнику у десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали надати суду касаційної інстанції належні докази, які б підтверджували наведені у клопотанні обставини щодо неможливість своєчасного вчинення процесуальної дії зі звернення до суду касаційної інстанції зі скаргою у строк, визначений законом, або вказати інші підстави для поновлення цього строку та надати документ про сплату судового збору.
Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення ухвала про залишення касаційної скарги без руху отримана скаржником 27 січня 2020     року.
На виконання вимог ухвали скаржником надіслано клопотання про усунення недоліків.
Перевіряючи доводи касаційної скарги, суд виходить з такого.
Відповідно до вимог пункту 5 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.
Пункт 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України встановлює, що у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Відповідно до частини 1 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Згідно з частиною 3 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України, юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.
За змістом статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України, повноваження представників сторін та інших учасників справи, які є юридичними особами, мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю юридичної особи, виданої від її імені за підписом (електронним цифровим підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами, або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", у разі представництва інтересів у суді адвокатом.
Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді.
Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.
У відповідності до частини 8 статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.
Положення наведених норм процесуального права дають підстави для висновку, що повноваження представника юридичної особи, в тому числі суб`єкта владних повноважень, можуть підтверджуватись: довіреністю, яка видана від її імені та підписана особою, уповноваженою на це законом або установчими документами; ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"; копіями цих документів, засвідченими у встановленому законом порядку чи підписом судді.
Відповідно до пункту 5.27 "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003, затвердженого наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55, відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів "Згідно з оригіналом", назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляння нижче реквізиту 23.
За приписами пунктів 70 - 72 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55, установа може засвідчувати копії лише тих документів, що створюються в ній, крім випадків створення паперових копій електронних документів, що надійшли до установи через систему електронної взаємодії органів виконавчої влади, а також у випадках, передбачених цим пунктом.
У разі підготовки документів для надання органам судової влади під час вирішення питань щодо прийняття громадян на роботу, навчання, засвідчення їх трудових, житлових та інших прав у взаємовідносинах з установою, а також під час формування особових справ працівників установа може виготовляти копії документів, виданих іншими установами (копії дипломів, свідоцтв про одержання освіти тощо).
Відмітка "Копія" проставляється у верхньому правому кутку першої сторінки паперового документа.
Порядок створення паперових копій електронних документів визначається Інструкцією з діловодства в електронній формі.
Напис про засвідчення оригіналу документа у паперовій формі передбачає: 1) вчинення відповідного напису уповноваженою на таку дію особою із зазначенням найменування її посади, ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, слів "Згідно з оригіналом", а також дати засвідчення копії; 2) скріплення напису про засвідчення копії особистим підписом уповноваженої особи, яка засвідчує копію нижче реквізиту документа "Підпис" та печаткою установи.
Напис про засвідчення паперової копії скріплюється печаткою із зазначенням на ній найменування відповідної установи (без зображення герба) або печаткою структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) установи.
За приписами пункту 6. Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18 червня 2015 року №       1000/5, право засвідчення документів та їх копій може надаватися посадовим та іншим особам на підставі довіреності.
Отже, правом підпису апеляційної скарги поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження. При цьому, вказаний документ повинен подаватися оригіналом або копією засвідченою у визначеному законом порядку.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга підписана представником Головного управління ДФС у Дніпропетровській області Юрасовою     Ю.А, крім того в апеляційній скарзі не зазначено посадове становище представника. 
Водночас, долучена до матеріалів апеляційної скарги копія довіреності не засвідчена у встановленому законом порядку, а отже не є неналежним документом, що підтверджує право особи, яка підписала апеляційну скаргу, на вчинення такої дії, через те, що суперечить вимогам пункту 5.27 "Вимоги до оформлювання документів" ДСТУ 4163-2003 та пунктам 70 - 72 Типової інструкції з документування управлінської інформації в електронній формі та організації роботи з електронними документами в діловодстві, електронного міжвідомчого обміну, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55, 
Таким чином, подана Головного управління ДФС у Дніпропетровській області касаційна скарга є необґрунтованою. Правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, що, в свою чергу, у розумінні пункту 5 частини першої та частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для відмови у відкритті касаційного провадження у справі.
Керуючись статтею 333 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС У Дніпропетровській області (правонаступник Головного управління ДФС У Дніпропетровській області) на ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС У Дніпропетровській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.
Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя доповідач                                                                       Н.Є. Блажівська

Судді                                                                                           О.В. Білоус  

                                                                                          І.Л. Желтобрюх