Ухвала                                       
 
10 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 367/3235/18
провадження № 61-5488св19 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Кузнєцова В. О., Карпенко С. О., 
 
розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Кузнєцова В. О. і Карпенко С. О. у справі за позовом ОСОБА_1 до Служби у справах дітей та сім`ї Ірпінської міської ради, Виконавчого комітету Ірпінської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про визнання протиправними дій, скасування відповідей, визнання протиправними  та скасування проколу та рішення, зобов`язання вчинити певні дії за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому, уточнивши свої позовні вимоги, просив: поновити процесуальний строк на подачу позову на протокол та рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області від 02 квітня 2018 року; визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду його заяви від 30 січня 2018 року та від 05 лютого 2018 року та скасувати відповіді від 09 лютого 2018 року № 191 та від 26 лютого 2018 року № 251; визнати протиправними і скасувати протокол та рішення Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області від 02 квітня 2018 року щодо розгляду його заяви; зобов`язати відповідача розглянути повторно на Комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Ірпінської міської ради Київської області його заяву від 30 січня 2018 року невідкладно, але не пізніше 10 днів з дня набрання законної сили судовим рішенням у цій справі з врахуванням інтересів малолітнього сина ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 28 листопада 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 25 лютого                 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.
 
18 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 25 лютого 2019 року у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2019 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Ірпінського міського суду Київської області.
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду заяву про відвід суддів Верховного Суду Кузнєцова В. О. і Карпенко С. О., посилаючись на те, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року у справі № 370/957/14 задоволено касаційну каргу ОСОБА_2 , скасовано рішення Макарівського районного суду Київської області від 06 листопада 2014 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 12 березня 2015 року, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. До складу колегії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка здійснювала касаційний перегляд справи входили Кузнєцов В. О. і Карпенко С. О . На час винесення вищевказаної ухвали вже шість років здійснювалося перешкоджання йому у вільному спілкуванні із сином ОСОБА_3 . При постановленні цієї ухвали колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ допустила помилки, зокрема щодо дат документів, які є доказами в цій справі та у визначенні йому днів відвідування сина, які було виправлено при новому касаційному перегляді іншою колегією суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка розібралася з обставинами справи та ухвалила мудре судове рішення в інтересах дитини. Наразі вже більше десяти років здійснюється перешкоджання йому у вільному спілкуванні із сином. Враховуючи зазначене, як в учасників справи, так і в стороннього спостерігача може виникнути підозра в неупередженості або об`єктивності суддів, тому, посилаючись на пункт 5 частини першої статті 36 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), заявник просить задовольнити його заяву про відвід суддів Верховного Суду Кузнєцова В . О. і Карпенко С. О.
 
Заява про відвід є необґрунтованою з огляду на таке.
 
Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Згідно з частиною третьою статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. 
 
Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 подав заяву про відвід суддів Верховного Суду Кузнєцова В. О. і Карпенко С. О. виключно у зв`язку з його незгодою з ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року у справі № 370/957/14, постановленою колегією цього суду, до якої входили Кузнєцов В. О. і Карпенко С. О. , що не свідчить про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Незгода сторони з рішенням судді, ухваленим в іншій справі в силу вищенаведених положень статті 36 ЦПК України, не може бути підставою для його відводу.
 
Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Білуха проти України», № 33949/02, § 49-52, від 9 листопада 2006 року).
 
Згідно з частиною другою та абзацом 1 частини третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.
 
Оскільки викладені ОСОБА_4 у заяві про відвід суддів Верховного Суду Кузнєцова В . О. і Карпенко С. О. обставини не свідчать про існування передбачених статтею 36 ЦПК України підстав для відводу, то вказану заяву слід визнати необґрунтованою.
 
Враховуючи необґрунтованість заявленого суддям Верховного Суду  Кузнєцову В. О. і Карпенко С . О. відводу, питання про відвід суддів згідно з абзацом  1 частини третьої статті 40 ЦПК України необхідно передати для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Верховного Суду Кузнєцова В. О. і Карпенко С. О.визнати необґрунтованою.
 
Заяву про відвід суддів Верховного Суду Кузнєцова В. О. і Карпенко С. О. передати для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук	
 	 	
 	В. О. Кузнєцов    С. О. Карпенко