Постанова                                           
Іменем України
 
20 грудня 2019 року
м. Київ
 
справа № 456/3294/15
 
провадження № 61-35960св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
учасники справи:
 
заявник - ОСОБА_1 ,
 
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу   ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2017 року у складі судді Ванівського О. М. у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах трьох неповнолітніх дітей до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійним вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про усунення перешкод у користуванні житлом та зустрічним позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання втрати права на житло,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1. Описова частина
Короткий зміст заяви
 
У січні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення способу та порядку виконання додаткового рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 15 вересня 2016 року, яким з ОСОБА_1 стягнуто 121,80 грн.
 
Заява мотивована тим, що у резолютивній частині додаткового рішення відсутній порядок його виконання, що зумовлює необхідність встановлення розумного строку для добровільного виконання вказаного рішення. 
 
Короткий зміст ухвал судів попередніх судових інстанцій
 
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що діючим Законом «Про виконавче провадження» не передбачено можливості встановлення державним виконавцем боржнику строку для добровільного виконання рішення суду.
 
У лютому 2017 року ОСОБА_1 оскаржила в апеляційному порядку ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року та просила звільнити її від сплати судового збору. 
 
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху, відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору та надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги щодо сплати судового збору.
 
Ухвалу мотивовано тим, що ОСОБА_1 не наведено достатніх підстав для звільнення її від сплати судового збору,  тому заявнику було надано строк для надання документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 320,00 грн.
 
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто апелянту.
 
Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що у визначений судом строк скаржником не виконано вимоги ухвали від 24 лютого 2017 року та не усунуто недоліки апеляційної скарги щодо сплати судового збору.
 
Короткий зміст вимог касаційних скарг
 
У касаційній скарзі, поданій у січні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції 
 
Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 серпня 2017 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання заперечень на касаційну скаргу.
 
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
У червні 2018 року справу передано Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ до Верховного Суду.
 
Відповідно до розпорядження в.о. керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 03 червня 2019 року № 633/0/226-19 та протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 червня     2019 року справу призначено судді-доповідачеві.
 
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору.
 
Відзив (заперечення) на касаційну скаргу учасниками справи не подано
 
2. Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення.
 
Встановлено й вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права 
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним і обґрунтованим та підстав для його скасування немає.
 
Апеляційна скарга за формою й змістом повинна відповідати вимогам статті 295 ЦПК України 2004 року. 
 
Відповідно до частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року до апеляційної скарги, яка не оформлена згідно з вимогами, встановленими статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення статті 121 цього Кодексу. 
 
Статтею 8 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент подання апеляційної скарги), передбачено, що суд, ураховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
 
Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані.
 
Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (рішення ЄСПЛ «Kniat v. Poland» від 26 липня 2005 року № 71731/01, § 44).
 
Звертаючись до апеляційного суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, ОСОБА_1 на підтвердження свого матеріального становища надала довідку Стрийського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Львівської області про отриману нею пенсію за січень 2017 року.
 
Надавши належну оцінку доказам, наданим ОСОБА_1 до клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення останньої від сплати судового збору, врахувавши, що надані докази отримання заявником пенсії за один місяць не дозволяють зробити висновок щодо існування такого майнового стану, що унеможливлює сплату заявником судового збору у вказаному судом розмірі.
 
За таких обставин апеляційним судом постановлено ухвалу про залишення поданої апеляційної скарги без руху, а заявнику надано строк для надання доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу суду.
 
Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02 лютого 2017 року визнано неподаною та повернуто заявнику на підставі частини другої статті 297 ЦПК України 2004 року.
 
Апеляційний суд виходив з того, що заявник не виконала вимоги ухвали апеляційного суду Львівської області від 24 лютого 2017 року, не сплатила судовий збір та не надала документу про сплату судового збору, у зв`язку з чим обґрунтовано на підставі статей 121, 297 ЦПК України 2004 року, визнав апеляційну скаргу ОСОБА_1 неподаною та повернув особі, яка її подала.
 
Доводи касаційної скарги про те, що надані до клопотання про звільнення від сплати судового збору докази вказують на її скрутний майновий стан, зводяться до переоцінки доказів у справі, що відповідно до положень статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
За таких обставин суд касаційної інстанції дійшов висновку, що апеляційний суд 27 березня 2017 року постановив ухвалу про визнання неподаною та повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 410 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а ухвали апеляційного суду без змін.
 
Згідно з частиною третьою статті 401, частиною першою статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права та відсутні підстави для його скасування.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.
 
Керуючись статтями 400, 401, 416, ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 27 березня 2017 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Н. Ю. Сакара
 
О. В. Білоконь
 
О. М. Осіян