КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  справа 757/32833/17-ц
провадження № 22-ц/824/1040/2020
 
23 січня 2020 року                                                                                           м. Київ
Київський апеляційний суд   у складі колегії суддів :
судді-доповідача Кирилюк Г. М.,
суддів:  Рейнарт І. М.,  Семенюк Т. А.
при секретарі Примушку О. В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобов`язання вчинити дії, за апеляційними скаргами представника  Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»  - адвоката Кокольського Сергія Івановича та  представника  ОСОБА_1   - адвоката Гонтарєва Романа Миколайовича на рішення   Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року у складі судді Остапчук Т. В.,
встановив:
 
12.06.2017 року    ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Публічного  акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" (далі  - ПАТ "Державний ощадний банк  України"), назву якого  змінено  на   Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» ( далі -  АТ " Державний ощадний банк України"),  в якому з урахуванням  заяви про  збільшення  розміру  позовних вимог  від 26.04.2018   просила   зобов`язати  ПАТ "Державний ощадний банк  України" виплатити їй кошти на загальну  суму 146 011,09 грн, а саме:  кошти в сумі 132 737,36 грн - гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами з реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», наданого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору від 25.07.2016 № 1 про здійснення виплат гарантованих сум відшкодування, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб;  пеню   в сумі 13 273,73 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона уклала   з ПАТ «Дельта Банк» договори на обслуговування поточних рахунків № 011-29591-050914 від 05.09.2014 та № 003-29291-041114 від 04.11.2014, на які нею були перераховані її  вклади у гривні та євро.
21.11.2014 вона  разом з   чоловіком   вилетіла до  свого  сина в Італію, де безперервно  проживали   до  15.12.2016.
 15.12.2016  вона  та її чоловік вилетіли з Італії до  Литви, далі переїхали  до  Білорусії,  16.12.2016  автобусом повернулись в Україну.
На  підставі   постанови  Правління  НБУ  від 02.03.2015 №150 , виконавчою  дирекцією   Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб  02.03.2015 прийнято  рішення   №51  про  запровадження  з  03.03.2015  в АТ "Дельта Банк"  тимчасової адміністрації та призначення  уповноваженої  особи Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб на тимчасову адміністрацію. 
Відповідно  до  постанови Правління  НБУ  від  02.10.2015 №664 виконавчою дирекцією  Фонду   гарантування  вкладів фізичних осіб прийнято  рішення  про  початок процедури ліквідації  АТ "Дельта Банк".
У зв`язку з  цим вона  звернулась   до Фонду  гарантування  вкладів  фізичних осіб   з приводу отримання   коштів,  розміщених  в АТ "Дельта Банк". 
На своє  звернення  отримала  лист  від  18.01.2017  №34-036-1140/17 про  те, що  вона  26.08.2016  отримала  в уповноваженому банку-агенті  ПАТ "Державний ощадний банк  України" в повному обсязі гарантовану суму відшкодування  коштів за вкладами у АТ "Дельта Банк", що не відповідає  дійсності. 
ПАТ "Державний ощадний банк  України"  провело  службове розслідування щодо правомірності  виплати  коштів та направило  заяву до  правоохоронних  органів   про порушення  кримінальної справи.  03.04.2017 було  зареєстровано кримінальне провадження № 12012080130001200.
Посилаючись на  вказані  обставини, положення ст.41  Конституції  України,  ст.  321 ЦК  України, ст. 32  Закону  України "Про платіжні  системи та переказ коштів в Україні", просила   позов задовольнити.
Рішенням  Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ПАТ «Державний ощадний банк України» виплатити ОСОБА_1 кошти в сумі 132 737,36 грн,  як гарантовану суму відшкодування коштів за вкладами з реєстру вкладників АТ «Дельта Банк», наданого Фондом гарантування вкладів фізичних осіб на підставі договору від 25.07.2016 № 1 про здійснення виплат гарантованих сум відшкодування, укладеного між ПАТ «Державний ощадний банк України» та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання  розподілу  судових витрат.
 В апеляційній скарзі представник АТ "Державний ощадний банк  України"  - адвокат  Кокольський С. І.   просить скасувати   рішення  Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року  в частині задоволених позовних вимог  та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.
Свої доводи мотивує тим, що  АТ "Державний ощадний банк  України"  є лише банком-агентом, який  здійснює виплати відшкодувань коштів за вкладами на підставі Загального реєстру вкладників за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. 
Операцію з видачі коштів  по переказах  в системі  термінових переказів "Швидка копійка" та ідентифікацією особи ОСОБА_1 проведено  співробітником  ТВБВ  №10007/0339 (відділення  банку) ОСОБА_2 ,  про  що  свідчить  наявність  її підписів  в заявах на видачу готівки, ксерокопіях  паспорта та ідентифікаційного  коду отримувача коштів. 
Кошти були виплачені відповідно до вимог Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, після звірки даних, зазначених в оригіналах документів з даними реєстру  вкладників АТ "Дельта Банк", наданими Фондом гарантування  вкладів  фізичних осіб, які повністю співпадали. 
За  відсутності встановленого  порушення   працівника банку  при ідентифікації особи,  якій були виплачені  кошти,  суд першої інстанції  дійшов помилкового  висновку про  зобов`язання  банку  ще раз виплатити   кошти в сумі 132 737,36 грн.
Також  вважає,  що позов пред`явлено  до  неналежного відповідача, оскільки банком не було порушено право позивача на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів  Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.
Також не  погоджується  з рішенням  суду в частині  визначення  суми судового  збору, що підлягає стягненню  з  відповідача.
Враховуючи  розмір   задоволених  позовних вимог,  судовий збір повинен   становити 1 327,37 грн, а не  8 000  грн, як зазначено  в оскаржуваному рішенні.   
Також з апеляційною скаргою на  рішення  Печерського  районного  суду  м. Києва  від  30  жовтня  2019 року  звернувся представник   ОСОБА_1   - адвокатГонтарєв                 Р. М., в якій просить  його скасувати  в частині відмови  у задоволенні позовних вимог про стягнення пені в розмірі 13 273,73 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення  цих вимог.  
Свої доводи мотивує тим, що  26.08.2016 з вини  ПАТ "Державний  ощадний банк  України"  був здійснений помилковий переказ  шляхом виплати неналежному отримувачу готівкових коштів в сумі 132 737,36 грн, які призначались ОСОБА_1 .
За таких підстав суд першої інстанції   мав зобов`язати  відповідача виплатити  позивачу  не тільки кошти в сумі 132 737,36  грн, як гарантовану   суму відшкодування  за вкладами, а й кошти в сумі  13 273 грн  як пеню.
Про порушення   свого  права  ОСОБА_1 дізналася   08.06.2017,  вимогу   щодо  сплати пені  висунуто  до спливу одного  року  з дня, коли  вона  довідалася  про  порушення  свого  права,  тому   строк позовної давності  до   вимоги про  стягнення  пені  не  сплив. 
Вважає,  що спірні правовідносини регулюються не лише Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», але й іншим законодавством, в тому числі Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».
У  відзиві на апеляційну  скаргу ОСОБА_1.  представник АТ "Державний ощадний банк  України"  просить  залишити  апеляційну  скаргу  позивача  без задоволення, а рішення  суду   в частині  відмови в стягненні  відповідно  до  п. 32.3.1 Закону  України "Про платіжні системи  та переказ коштів в Україні" пені  в розмірі  10%  суми переказу   -13 273,73 грн   без змін. 
Зазначив, що  спірні правовідносини  регулюються  Законом  України "Про систему гарантування вкладів  фізичних осіб" та Положенням  про порядок  відшкодування  Фондом гарантування  вкладів  фізичних осіб  коштів за  вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції  Фонду гарантування  вкладів  фізичних осіб  від  09.08.2012 №14.  Відповідач  є  лише банком-агентом, який здійснює  виплати  відшкодувань коштів за  вкладами на підставі  Загального  реєстру  вкладників за рахунок  коштів Фонду.  Апеляційна  скарга  позивача не  містить обґрунтувань щодо   наявності підстав для  застосування   до спірних  правовідносин положень Закону  України " Про платіжні системи та переказ  коштів в Україні". 
Крім цього,  заявляючи  вимогу  про стягнення  пені позивачем  не  зазначено  за який період нараховується  ним пеня.  До  винесення  рішення   банком  було заявлено про  застосування   у спорі  позовної давності. Оскільки  у лютому  2017  року  позивач дізналась про   дату виплати  відповідачем  коштів  по  її  вкладам в АТ "Дельта Банк",   на момент  вимоги  про  стягнення  пені  сплив  встановлений законом  річний строк  позовної давності. 
В судовому засіданні   ОСОБА_1   та її представник   -  адвокат Гонтарєв  Р.М. просили подану ними  апеляційну скаргу задовольнити, у задоволенні  апеляційної  скарги відповідача  відмовити.
Представник АТ "Державний ощадний банк  України"  - адвокат Кокольський С. І. просив задовольни  апеляційну  скаргу  відповідача,  у задоволенні  апеляційної скарги позивача - відмовити. 
Переглянувши справу за  наявними  в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача задоволенню не  підлягає,  а апеляційна скарга  відповідача підлягає частковому     задоволенню  з таких підстав. 
Ухвалюючи рішення  про  часткове задоволення  позову,  суд першої інстанції  виходив з  доведеності  тієї обставини, що  виплата гарантованої суми коштів була здійснена  не  вкладнику,  а іншій особі, а тому  відповідач  повинен  нести відповідальність за  неналежне  виконання   взятих  на  себе  зобов`язань, як банк-агент  Фонду  гарантування  вкладів фізичних осіб, не  зважаючи на  відсутність  вини його працівників. 
Відмовляючи  у задоволенні  позову   в частині    стягнення  пені,  суд першої інстанції виходив  з того,   що спірні  правовідносини не  регулюються  Законом  України "Про платіжні  системи та  переказ  коштів в Україні".
 Колегія суддів  погоджується  з  такими висновками суду  першої інстанції з огляду на таке.
Судом установлено, що 05.09.2014  між  ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" було  укладено  договір № 011-29591-050914 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів.
Крім цього,  04.11.2014   між    ОСОБА_1 та ПАТ "Дельта Банк" було  укладено  договір № 003-29291-041114 на відкриття та обслуговування поточного рахунку, операції за якими можна здійснювати з використанням електронних платіжних засобів. 
На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 №150 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ДЕЛЬТА БАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03.03.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ДЕЛЬТА БАНК».
З  11 червня  2015 року  АТ «Дельта Банк» розпочало виплати коштів вкладникам за договорами банківського вкладу, строк дії яких закінчився до 03.03.2015р. включно та за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки, в т.ч. зарплатні, пенсійні, соціальні).
Виплати коштів в межах гарантованої суми відшкодування за вкладами здійснювались   протягом  через установи банків-партнерів, зокрема у місті Києві - через  ПАТ "Державний ощадний банк  України".
У  січні  2017  року   ОСОБА_1 звернулася  до  Фонду  гарантування  вкладів   фізичних осіб  з заявою щодо  отримання   гарантованої  суми  відшкодування  за  вкладами, відкритими  в АТ "Дельта Банк". 
Листом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.01.2017 № 34-036-1140/17 ОСОБА_1  повідомлено, що за звітністю Фонду, вона  отримала гарантовану  суму відшкодування коштів за вкладами, відкритими в АТ "Дельта Банк", у повному обсязі  в уповноваженому  банку-агенті ПАТ "Державний ощадний банк  України" 26 серпня  2016 року. 
Згідно з пунктом 1 розділу ІV Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду 09 серпня 2012 року № 14, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Положення), після одержання Загального Реєстру (Реєстру переказів) та коштів від Фонду банк-агент відповідно до умов договору, укладеного з Фондом, починає виплати гарантованих сум відшкодувань.
Пунктом 2 розділу V Положення передбачено, що при проведенні виплат відшкодувань уповноважений працівник банку-агента повинен здійснити: ідентифікацію особи, яка звернулася за отриманням відшкодування; звірку реквізитів документів особи, яка звернулася за отриманням відшкодування, із реквізитами у Загальному Реєстрі (Реєстрі переказів) відповідно до вимог розділу VІ цього Положення; за умови позитивного результату звірки здійснити виплату коштів, вказавши у касовому документі реквізити отримувача та підставу для виплати відшкодування іншій особі (за потреби).
Вкладник або його представник, який звертається за отриманням гарантованої суми відшкодування, пред`являє відповідальному працівнику банку-агента свій паспорт або інший документ, що посвідчує особу. Фізичні особи - резиденти додатково пред`являють реєстраційний номер облікової картки платника податків або паспорт, у якому контролюючими органами зроблено відмітку про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта (пункт 2 розділу VІ Положення).
Згідно з пунктом 5 розділу VІ Положення результат перевірки даних особи, яка звернулася за отриманням відшкодування до Фонду (банку-агента), встановлюється після перевірки кожного окремого елемента інформації про особу. Такими елементами є: прізвище, ім`я, по батькові; реєстраційний номер облікової картки платника податків (за наявності); серія та номер паспортного документа (за наявності); дата видачі паспортного документа;  найменування або код органу, яким виданий паспортний документ.
 Результат вважається позитивним у таких випадках: за умови повної відповідності даних Загального Реєстру/Реєстру переказів/Переліку та документів, наданих заявником; у разі підтвердження факту зміни прізвища, імені, по батькові та даних паспортного документа вкладника відповідними документами, виданими уповноваженими органами державної влади, засвідченими у встановленому законодавством порядку; якщо у Загальному реєстрі/Реєстрі переказів/Переліку значення поля «Реєстраційний номер платника податків» становить « НОМЕР_1 », а вкладник надає документ з інформацією про реєстраційний номер облікової картки платника податків (пункт 6 розділу VІ Положення).
При розгляді справи судом не встановлено порушення працівниками банку при ідентифікації особи, якій були виплачені грошові кошти.
Поряд  з цим, відповідно до частини першої статті 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб банків гарантуються в порядку і розмірах, передбачених законодавством України.
Згідно з частиною першої статті 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.
Частиною другою статті 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника).
Відповідно до частини першої статті 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства.
Як вбачається  з матеріалів справи, при зверненні  до  ПАТ "Державний  ощадний банк  України" особа, якій була  здійснена  виплата  грошових коштів в сумі 132 737,36 грн, надала  паспорт на  ім`я ОСОБА_1 , за яким працівник банку її ідентифікував.
Разом з тим, позивачем надано паспорт, який має тотожні серію та номер, місце  реєстрації  особи,  дату видачі паспорта.
Різниця між вказаними паспортами полягає у наявних фотокартках різних осіб.
Факт виплати банком коштів, що належать позивачу, іншій особі, підтверджується  відповіддю Фонду гарантування  вкладів  фізичних  осіб від  30.03.2017  №34-036-6852/17, відповідно  до якого, за інформацією,  отриманою  від ПАТ "Державний  ощадний банк  України" , банком  проведено  службове розслідування , матеріали якого направлені  до правоохоронних органів  для притягнення  винних осіб  до  кримінальної відповідальності (а.с.23 т.1).
Відповідно  до відповіді  ПАТ "Державний  ощадний банк  України"    від 25.05.2017 №11/5-17/836/779/2017-00с,  з метою  підтвердження   правомірності  виплати  позивачу  коштів, як отримувачу  сум відшкодування вкладів  АТ «Дельта Банк»,  згідно  наказу  від  28.02.2017 №807  було проведено  службове розслідування.  За фактом  отриманих банком даних    було  направлено  заяву  до правоохоронних  органів   про кримінальне  правопорушення  проти власності.  Відповідно  до  цього банком  було отримано  Витяг  з  кримінального провадження  №12012080130001200, зареєстрованого  у ЄРДР  03.04.2017 р. (а.с.28 т.1). 
Оскільки виплата гарантованої суми коштів відповідачем була здійснена іншій особі, ПАТ «Державний ощадний банк України» не виконав свого установленого законом обов`язку здійснити таку виплату вкладнику, а тому несе відповідальність за неналежне виконання взятих на себе зобов`язань як банк-агент Фонду, незважаючи на відсутність вини його працівників.
Ураховуючи те, що  ПАТ "Державний ощадний банк  України " був визначений банком-агентом,  який зобов`язаний був  здійснювати виплати  вкладникам,  відповідальність у зв`язку із  невиконанням  покладених на  нього  обов`язків або  виконання  їх у неналежний спосіб  покладається  саме на  ПАТ " Державний ощадний банк  України".
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав в частині  зобов`язання  відповідача  виплатити  позивачу  гарантовану  суму  відшкодування  за її вкладами,  яка гарантована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». 
Також  є  правильним  висновок  суду  першої інстанції  в частині відмови у задоволенні  решти позовних вимог, оскільки  до  спірних  правовідносин не можуть застосовуватися  положення   Закону  України «Про платіжні системи та переказ  коштів в Україні».  
Суд першої інстанції  правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами права, які їх регулюють, дав належну правову оцінку зібраним доказам та   правильно вирішив спір між сторонами. 
Разом  з тим, колегія суддів погоджується  з доводами апеляційної скарги  відповідача  щодо помилкового  визначення  розміру судового збору. 
Як вбачається з матеріалів справи, ставка судового збору за подання позовної заяви за вимоги майнового характеру у сумі  132 737,36 грн становила 1 327,37 грн (1% від розміру вимог майнового характеру). Вказаний розмір судового збору за подання позовної заяви   ОСОБА_1 було сплачено при подачі  позову до  суду.
З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог щодо стягнення пені у сумі 13 273, 73 грн, ОСОБА_1 сплатила судовий збір у розмірі 132,74 грн (1 % від 13 273, 73 грн ).
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених  позовних вимог. 
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь  позивача підлягає стягненню судовий збір  у сумі  1 327,37 грн. 
Керуючись ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу представника   ОСОБА_1   - адвоката Гонтарєва Романа Миколайовича  залишити без задоволення.   
Апеляційну скаргу представника  Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»  - адвоката Кокольського Сергія Івановича задовольнити частково. 
Рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2019 року  в частині     розподілу  судових  витрат  змінити. 
Стягнути  з Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (код ЄДРПОУ 00032129, адреса місцезнаходження:  01001, м. Київ, вул. Госпітальна, 12-Г) на  користь  ОСОБА_1   ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків  НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) витрати  по сплаті  судового  збору  в сумі   1 327,37 грн.
В решті рішення  суду  залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття,  оскарженню  в касаційному порядку  не  підлягає. 
Повне  судове  рішення  складено 24 січня 2020 року.
 
Суддя-доповідач:                                                   Г. М. Кирилюк 

Судді:                                                                      І. М. Рейнарт                                 

                                                                                 Т. А. Семенюк