Постанова                                             
Іменем  України                          
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 507/1336/16-ц
провадження № 61-38463св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Синельникова Є. В.,
суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Хопти С. Ф. (суддя-доповідач), 
Шиповича В. В.,
 
учасники справи:
позивач - публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
відповідач -  ОСОБА_1 ,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року у складі судді Споришевої Н. І. та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року у складі колегії суддів: Погорєлової С. О., Калараша А. А., Заїкіна А. П., 
ВСТАНОВИВ:
1.        Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.
Позовна заява мотивована тим, що 20 листопада 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк прийняв на себе зобов`язання по видачі кредиту у розмірі 
7 300 доларів США строком до 17 листопада 2017 року, а 
ОСОБА_1 зобов`язалася своєчасно повернути всю суму кредиту, відсотки та дотримуватися строків та умов, вказаних у договорі.
Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки 
від 21 листопада 2007 року, предметом якого є будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку із невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору, рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2010 року було стягнуто з ОСОБА_1 на користь 
ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 56 778 грн 55 коп. та судовий збір у розмірі 732 грн.
Враховуючи те, що ОСОБА_1 не сплачує заборгованість за кредитним договором, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило суд звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку». 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» відмовлено.  
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач в обґрунтування позову посилається на те, що отримані кредитні кошти відповідачка не повернула та не сплатила відсотки та інші платежі відповідно до умов вказаного кредитного договору. Однак, відповідно до рішення Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2010 року з відповідачки була стягнута заборгованість по вказаному кредитному договору, а відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження та повідомлення Любашівського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області це рішення суду виконане повністю і виконавче провадження закінчене.
Так як звернення стягнення на предмет іпотеки можливе лише при наявності заборгованості за кредитним договором і сума боргу повинна бути доказана, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є не обґрунтовані і задоволенню не підлягають.
Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року апеляційну скаргу ПАТ «ВіЕйБі Банк» залишено без задоволення. Рішення суду першої інстанції залишено без змін.
Постанову суду апеляційної інстанції мотивовано тим, що, приймаючи до уваги наявність постанови Любашівського РВ ДВС про закінчення виконавчого провадження від 07 листопада 2016 року у зв`язку із виконанням відповідачкою рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року про стягнення заборгованості по цьому ж кредитному договору, яка заявником не була оскаржена, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав задоволення вимог 
ПАТ «ВіЕйБі Банк».
Короткий зміст вимог касаційної скарги
У касаційній скарзі, поданій у червні 2018 року до Верховного Суду,                                   ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 08 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано матеріали вказаної справи із суду першої інстанції.
У листопаді 2018 року справа надійшла до Верховного Суду.
Ухвалою Верховного Суду від 31 січня 2020 року справу за позовом 
ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки призначено до судового розгляду.
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу
Касаційна скарга мотивована тим, що висновки судів про те, що іпотекодавець не може набути право власності на предмет іпотеки згідно рішення суду не відповідають обставинам справи, а рішення постановлені із неправильним застосування норм матеріального права. Також банк є неплатоспроможним, тому отримання незалежної оцінки нерухомого майна є досить проблематичним та потребує багато часу через встановлену процедуру погодження на її виготовлення. 
Відзив на касаційну скаргу до суду не надійшов
Фактичні обставини справи, встановлені судами
20 листопада 2007 року між відкритим акціонерним товариством «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», та 
ОСОБА_1 укладений кредитний договір за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 7 300 доларів США на споживчі цілі, зі сплатою за користування кредитом 13,5 % річних, терміном до 17 листопада 2017 року (а. с. 6-9).
Для забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_1 21 листопада 2007 року був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Любашівського районного нотаріального округу Одеської області 
Бобошко Н. Є., зареєстрований в реєстрі за № 85, за умовами якого іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно: житловий будинок, який знаходиться за адресою: 
АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями, належний іпотекодавцю на праві власності (а. с. 12-14).
Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2010 року позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено. Стягнуто з 
ОСОБА_1 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором від 20 листопада 2007 року у розмірі 56 778 грн 
55 коп. (а. с. 39).
Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження 
від 07 листопада 2016 року та повідомлення Любашівського районного ВДВС ГТУЮ в Одеській області вказане рішення суду виконане повністю і виконавче провадження закінчено (а. с. 47-48).  
2.        Мотивувальна частина
Позиція Верховного Суду
Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» передбачено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України (тут і далі в редакції до наведених змін) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» задоволенню не підлягає.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
Відповідно до частини третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно із частиною першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється.
Відповідно до статей 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору.
Таким чином, суди попередніх інстанцій, розглядаючи та вирішуючи позов ПАТ «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для його задоволення, оскільки заборгованість за указаним кредитним договором була достроково стягнута за рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 02 грудня 2016 року погашена в повному обсязі, що свідчить про припинення кредитного зобов`язання й зумовлює припинення іпотеки з огляду на її похідний характер та унеможливлює звернення стягнення на предмет іпотеки. 
Такі висновки судів першої та апеляційної інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону.
Висновок апеляційного суду про те, що рішення Любашівського районного суду Одеської області від 22 листопада 2010 року про стягнення заборгованості за кредитним договором виконане боржником через певний проміжок часу - більше, ніж через 5 років з моменту набрання ним законної сили, та про те, що у разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти підлягають нарахуванню і сплаті щомісяця до дня повернення позики, у зв`язку з чим необхідно перевірити порядок та період нарахування процентів за користування кредитними коштами після листопада 2010 року є необґрунтованим, оскільки вищезазначеним рішенням, яке набрало законної сили та було ухвалене на підставі та в межах заявлених 
ПАТ «ВіЕйБі Банк» позовних вимог, достроково стягнуто всю заборгованість за указаним кредитним договором у сумі 56 778 грн 55 коп., тобто змінено строк виконання зобов`язань за кредитним договором, після якого банк має права лише на нарахування сум, які передбачені статтею 625 ЦК України, а такі вимоги позивачем не заявлялись. Вказане рішення виконане в повному обсязі.       
Проте такі висновки суду апеляційної інстанції не впливають на законність та правильність його рішення по суті. 
Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.  
Інші доводи заявника зводяться до переоцінки доказів у справі, що виходить за встановлені статтею 400 ЦПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції та не дають підстав для встановлення неправильного застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, викладених у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.
Суд першої інстанції виконав вимоги статті 212 ЦПК України 2004 року щодо оцінки доказів і статті 213 ЦПК України 2004 року щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив і оцінив докази та встановив обставини у справі.
Апеляційний суд, відповідно до вимог статті 368 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.
Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.
Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.
Керуючись статтями 400, 402, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» залишити без задоволення.
Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 02 грудня 
2016 року та постанову Апеляційного суду Одеської області від 24 квітня 2018 року залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий                                                                                    Є. В. Синельников
Судді:                                                                                               О. М. Осіян 
                                                                                                            Н. Ю. Сакара
С. Ф. Хопта
В. В. Шипович