ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 березня 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/3353/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.      
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління ДФС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року (суддя – Конишева О.В., повний текст постанови складено 14.11.2019р.) у справі №280/3353/19 за позовом Дочірнього підприємства «Запорізький Облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

                                                  в с т а н о в и В :
      
ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:
№ 0004801306 від 25.03.2019 про сплату грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 418 723,83 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 346 253,15 грн., та пені у сумі 72 470,68 грн.;
№ 0004811306 від 25.03.2019 про сплату грошового зобов`язання з військового збору у сумі 33 899,35 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 28 681,88 грн., та пені у сумі 5 217,47 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що ухвалою господарського суду порушено провадження у справі про банкрутство позивача, тому відповідно до вимог Закону України “Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом” введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій (у тому числі щодо сплати податків і зборів). З цих підстав, вказуючи на те, що оскаржувані рішення відповідачем прийняті в період дії мораторію, позивач просив його позов задовольнити.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року позов задоволено. Вирішуючи спірні відносини між сторонами, судом першої інстанції встановлено те, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2018р. порушено провадження у справі про банкрутство позивача та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів. Встановивши такі обставини справи, суд першої інстанції вказав на те, що в період дії мораторію не застосовуються санкції за затримку сплати зобов`язань, термін виконання яких настав до дня введення мораторію. З цих підстав, суд першої інстанції дійшов висновку про неправомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, яким до підприємства застосовані штрафні санкції за порушення строків сплати податкових зобов`язань.
Не погодившись з рішенням суду, Головне управляння ДФС у Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що суд першої інстанції не врахував той факт, що відповідно до ч.5 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (який діяв на час виникнення спірних відносин) дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів щодо виплати заробітної плати. Відповідач зазначає, що штрафні санкції та пеня нараховані в зв`язку з несвоєчасним перерахуванням ПДФО та військового збору при виплаті заробітної плати. За позицією відповідача, оскільки за своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов`язаннями, похідними від основного зобов`язання, то дія мораторію не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.
Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.7 п.78.1 ст.78 Податкового Кодексу України, п.2 ч.І ст.13 ЗУ “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”, та відповідно до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області від 25.10.2018 № 3627, проведена документальна позапланова виїзна перевірка Філії “Запорізька дорожньо-експлуатаційна дільниця” ДП “Запорізькій облавтодор” ВАТ “ДАК “Автомобільні дороги України”, з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску за період з 01.07.2016 по 30.06.2018.
За результатами позапланової виїзної перевірки був складений акт № 730/08-01-14- 03/26183668 від 23.11.2018 згідно якого встановлені наступні порушення:
1) пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України: несвоєчасне перерахування до бюджету податку на доходи фізичних осіб із заробітної плати працівників у сумі 2088962,84 грн., в тому числі: за 2016 - 593050,14 грн., за 2017 – 988010,50 грн.. за 2018 – 507902,20 грн.
2) пп.168.1.2 п. 168.1 ст.168 Податкового кодексу України: несвоєчасне перерахування до бюджету військового збору з доходів у вигляді заробітної плати у сумі 174425,27 грн.. в тому числі: за 2016 р.- 49880,94 грн., за 2017 р. - 94389,11 грн., за 2018 р. - 30155,22 грн.
На підставі акту перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:
№ 0004801306 від 25.03.2019 про сплату грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 418 723,83 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 346 253,15 грн., та пені у сумі 72 470,68 грн.;
№ 0004811306 від 25.03.2019 про сплату грошового зобов`язання з військового збору у сумі 33 899,35 грн., в тому числі за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) у сумі 28 681,88 грн., та пені у сумі 5 217,47 грн.
Отже вказаними податковими повідомленнями-рішеннями до підприємства застосовані штрафні санкції за несвоєчасну сплату податків та зборів.
Правомірність вказаних податкових повідомлень-рішень є предметом спору, який передано на вирішення суду.
За наслідками перегляду справи суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову з огляду на таке.
Так встановлені обставини справи свідчать про те, що ухвалою Господарського суду Запорізької області від 07.06.2018р. порушено провадження у справі про банкрутство ДП «Запорізький Облавтодор» ВАТ «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.
Згідно приписів ч. 1-3 ст.19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (який діяв на час виникнення спірних відносин), в редакції на час порушення провадження у справі про банкрутство позивача, мораторій на задоволення вимог кредиторів - зупинення виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до дня введення мораторію, і припинення заходів, спрямованих на забезпечення виконання цих зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), застосованих до дня введення мораторію.
Мораторій на задоволення вимог кредиторів вводиться одночасно з порушенням провадження у справі про банкрутство, про що зазначається в ухвалі господарського суду. Ухвала є підставою для зупинення виконавчого провадження. Про запровадження мораторію розпорядник майна повідомляє органи державної виконавчої служби за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника та знаходженням його майна.
Протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів:
забороняється стягнення на підставі виконавчих та інших документів, що містять майнові вимоги, у тому числі на предмет застави, за якими стягнення здійснюється в судовому або в позасудовому порядку відповідно до законодавства, крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум (у тому числі одержаних від продажу майна боржника), перебування майна на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі звернення стягнення на заставлене майно та виконання рішень у немайнових спорах;
забороняється виконання вимог, на які поширюється мораторій;
не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення всіх вимог, на які поширюється мораторій;
зупиняється перебіг позовної давності на період дії мораторію;
не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, три проценти річних від простроченої суми тощо.
Наведені норми регулюють правовідносини, які виникли між боржником і кредиторами у зв`язку з неспроможністю боржника виконати після настання встановленого строку існуючі зобов`язання і спрямовані на відновлення платоспроможності боржника або його ліквідацію з метою здійснення заходів щодо задоволення визнаних судом вимог кредиторів. 
З порушенням провадження у справі про банкрутство не пов`язується завершення підприємницької діяльності боржника, він має право укладати угоди, у нього можуть виникати нові зобов`язання. 
З огляду на наведене можливо зробити висновок про те, що дія мораторію поширюється лише на задоволення вимог конкурсних кредиторів.
Що стосується зобов`язань поточних кредиторів, то за цими зобов`язаннями згідно із загальними правилами нараховується неустойка (штраф, пеня), застосовуються інші санкції за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов`язань та зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів).
За своєю правовою природою фінансові та економічні санкції є додатковими зобов`язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання, і є похідними від основного зобов`язання. 
З огляду на наведене, оскільки мораторій не зупиняє виконання боржником грошових зобов`язань і зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), які виникли після введення мораторію, то і не припиняє заходів, спрямованих на їх забезпечення.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з доводами відповідача про наявність правових підстав для нарахування контролюючим органом, після введення мораторію, як поточних податкових зобов`язань так і штрафних (фінансових) санкції за ними.
В той же час, встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що застосовані відповідачем штрафні санкції стосуються податкових зобов`язань, строк сплати яких настав та які були несвоєчасно сплачені до введення мораторію.
Таким чином, оскільки штрафні санкції є додатковими зобов`язаннями, які забезпечують належне виконання основного зобов`язання, і є похідними від основного зобов`язання, то їх застосування за невиконання зобов`язань, строк виконання якого настав до введення мораторію, суперечить приписам ст..19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».
Посилання відповідача на положення ч.5 ст..19 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», якими передбачено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів щодо виплати заробітної плати, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки у спірному випадку до боржника не було заявлено вимог щодо виплати заробітної плати, а спірні штрафні санкції застосовані за несвоєчасну сплату податків і зборів, строк сплати яких настав до введення мораторію та які фактично і були сплачені до введення мораторію.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.
На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 325 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

 Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 04 листопада 2019 року у справі №280/3353/19 – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, визначені ст.ст.328, 329 КАС України.

Вступну та резолютивну частини постанови проголошено 03.03.2020р.
Повне судове рішення складено 04.03.2020р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк