ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  916/468/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Багай Н. О. - головуючого, Зуєва В. А., Чумака Ю. Я.,

за участю секретаря судового засідання:  Мартинюк М. О.,

за участю представників:
позивача за первісним позовом - Павельченка І. В. (адвокат),  
відповідача за первісним позовом - Кравченка І. В. (адвокат),  
позивача за зустрічним позовом - Кравченка І. В. (адвокат),  
відповідача за зустрічним позовом - Павельченка І. В. (адвокат),  

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Спільного підприємства "Аріана Інтернешнл" (Товариство з обмеженою відповідальністю) і Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортех15"

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 (колегія суддів: Поліщук Л. В., Богатир К. В., Мишкіна М. А.) і рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 (суддя Літвінов С. В.) у    справі 

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортех15"
до Спільного підприємства "Аріана Інтернешнл" (Товариство з обмеженою відповідальністю)
про стягнення 43 210,97 грн,
за зустрічним позовом Спільного підприємства "Аріана Інтернешнл" (Товариство з обмеженою відповідальністю)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортех15"
про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст первісних та зустрічних позовних вимог

1.1. У лютому 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фортех15" (далі - ТОВ "Фортех15") звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Спільного підприємства "Аріана Інтернешнл" (товариство з обмеженою відповідальністю) (далі - СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ) про стягнення суми боргу за Договором оренди частини приміщення № 26/12/17 від 26.12.2017 (далі - Договір) у розмірі 43 210,97 грн, з яких: 38 491,20 грн заборгованості з орендної плати, 4 719,77 грн пені. 

1.2. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ТОВ "Фортех15" зазначало про неналежне виконання СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ умов Договору щодо своєчасної сплати орендної плати.

1.3. У березні 2019 року СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ звернулося до Господарського суду Одеської області з зустрічним позовом до ТОВ "Фортех15" про визнання недійсним Договору. 

1.4. Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ зазначало, що зміст оспорюваного Договору суперечить приписам чинного законодавства, зокрема, Правилам приєднання електроустановок до електричних мереж, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики № 32 від 17.01.2013. Крім того, на думку СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, зазначений Договір суперечить моральним засадам суспільства, оскільки він спрямований на безпідставне отримання (заволодіння) грошових коштів від СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ на користь ТОВ "Фортех15".

2. Короткий зміст рішень суду першої та апеляційної інстанцій

2.1. Рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 у справі № 916/468/19, відмовлено у задоволенні первісного позову ТОВ "Фортех15" до СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ про стягнення 43  210,97 грн.  Відмовлено у задоволенні зустрічного позову СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ до ТОВ "Фортех15" про визнання недійсним Договору.

2.2. Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що Договір про приєднання до електричних мереж № 0609-2016-0101 від 23.11.2016 припинив свою дію 22.01.2018, внаслідок чого припинив свою дію і Договір оренди від 26.12.2017 №26/12/17, оскільки строк дії останнього безпосередньо був пов`язаний зі строком дії Договору про приєднання до електричних мереж, укладеного між ПАТ "Одесаобленерго" та СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ. При цьому, місцевий господарський суд зазначив, що акт допуску на підключення до електричної мережі електроустановки від 21.01.2018, який є в матеріалах справи та був досліджений судом, є належним та допустимим доказом підключення ПАТ "Одесаобленерго" СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ до електромережі, оскільки з цього акта вбачається, що саме 22.01.2018 відбулася подача напруги на електроустановку СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ і підтверджено факт надання послуги з приєднання.

Щодо відмови у задоволенні зустрічного позову, рішення суду першої інстанції  мотивовано тим, що СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ протягом дії Договору сплачувало орендну плату у розмірі та в строки, встановлені цим Договором, та виконувало інші домовленості, визначені сторонами на власний розсуд у Договорі. При цьому, СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ не довело, яким саме чином Договір порушує його охоронювані законом права та інтереси.

2.3. Залишаючи без змін рішення господарського суду першої інстанції, апеляційний господарський суд не погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що Договір припинив свою дію та зазначив таке. 

22.01.2018 відбулась подача напруги на електроустановку СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, однак СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ не надало суду належних та допустимих доказів, що останнє сповістило або повідомило ТОВ "Фортех15" про те, що мету, для досягнення якої Договір було укладено, досягнуто. Оскільки в матеріалах справи відсутні відповідні докази, судова колегія апеляційного господарського суду дійшла висновку, що Договір є чинним і продовжує діяти та відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України цей Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

2.4. Обґрунтовуючи мотиви відмови у задоволенні первісних позовних вимог, апеляційний господарський суд зазначив, що матеріали справи містять рахунки, які виставляло ТОВ "Фортех15" СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ,  однак у матеріалах справи відсутні докази направлення рахунків на адресу СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, а також відсутні докази отримання рахунків останнім, як це передбачено умовами Договору. Крім того, в матеріалах справи відсутні акти наданих послуг, що також було передбачено умовами Договору. Таким чином, термін виконання зобов`язання в Договорі визначений вказівкою на подію (в даному випадку отримання (виставлення) рахунків), яка неминуче має настати, та підлягає виконанню з настанням цієї події. З огляду на відсутність у матеріалах справи доказів направлення ТОВ "Фортех15" та отримання СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ рахунків, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що  строк оплати за ними не настав, і відповідно прострочення не відбулося.

Щодо зустрічних позовних вимог, апеляційний господарський суд погодився з висновком місцевого господарського суду про те, що СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ не доведено, що оскаржуваний Договір суперечить актам цивільного законодавства, порушує як інтереси СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, так і інтереси держави та суспільства.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг та заперечень на них  

3.1. Частково не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 і рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі № 916/468/19, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернулося СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ із касаційною скаргою, в якій просить: скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 і рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі № 916/468/19 в частині відмови у задоволенні зустрічної позовної заяви СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ до ТОВ "Фортех15" про визнання недійсним Договору; ухвалити нове рішення, яким зустрічний позов СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ до ТОВ "Фортех15" про визнання недійсним Договору задовольнити; визнати недійсним Договір укладений між СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ і ТОВ "Фортех15"; в іншій частині рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі №  916/468/19 залишити без змін.

3.2. В обґрунтування касаційної скарги СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ зазначає, що Договір про приєднання до електричних мереж № 0609-2016-0101 від 23.11.2016 припинив свою дію 22.01.2018, внаслідок чого припинив свою дію і Договір, оскільки строк дії останнього безпосередньо був пов`язаний зі строком дії Договору про приєднання до електричних мереж, укладеного між ПАТ "Одесаобленерго" та СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ. Також скаржник зазначає, що ні Договором про приєднання до електричних мереж № 0609-2016-0101 від 23.11.2016, ні жодним Законом, або іншим нормативно-правовим актом не встановлений обов`язок сторони правочину сповіщати або повідомляти іншу сторону про досягнення мети, для якої вказаний Договір оренди був укладений. Скаржник наголошує, що апеляційним господарським судом не було зазначено жодної норми закону, на підставі якої суд дійшов до такого висновку. Тому, на думку скаржника, судом апеляційної інстанції помилково установлений факт дійсності спірного Договору, а також факт продовження його дії на період, що слідує після досягнення мети, для якої він укладався, а саме приєднання та підключення електроустановки.     

3.3. Частково не погоджуючись із постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 і рішенням Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі № 916/468/19, до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду звернулося ТОВ "Фортех15" із касаційною скаргою, в якій просить: скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 і рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі № 916/468/19 в частині відмови у задоволенні первісної позовної заяви ТОВ "Фортех15" до СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ про стягнення 43 210,97 грн; ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ "Фортех15" до СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ про стягнення 43 210,97 грн задовольнити у повному обсязі; в іншій частині постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 і рішення Господарського суду Одеської області від 10.07.2019 у справі №  916/468/19 залишити без змін. 

3.4. В обґрунтування касаційної скарги ТОВ "Фортех15" зазначає, що судові рішення у зазначеній частині є такими, що ухвалені з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Також скаржник зазначає, що висновок суду апеляційної інстанції про відсутність  підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Фортех15" у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів направлення та отримання СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ рахунків на оплату та актів наданих послуг, не відповідає умовам укладеного Договору, спростовується матеріалами справи та свідчить про неправильне застосування судами статей 509, 213 Цивільного кодексу України.  

3.5. У відзиві на касаційну скаргу СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ просить відмовити у задоволенні касаційної скарги ТОВ "Фортех15", а оскаржувані рішення господарських судів попередніх інстанцій в частині, що оскаржується ТОВ "Фортех15", залишити без змін. Зокрема, СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ зазначає, що на законодавчому рівні не визначена необхідність у складанні та підписанні акта допуску, тому можливо дійти висновку, що акт допуску є виключно внутрішнім документом енергопостачальної компанії, складання якого не є обов`язковим. На думку   СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ окремі недоліки такого акта жодним чином не впливають на факт надання послуги з приєднання згідно з умовами Договору про приєднання до електричних мереж. 

3.6. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Фортех15" заперечує проти всіх доводів касаційної скарги СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ та вважає законними і обґрунтованими рішення господарських судів попередніх інстанцій в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним Договору. ТОВ "Фортех15" зазначає, що посилання СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ на частини 1, 2 статті 228 Цивільного кодексу України, як на підставу недійсності правочину, не можуть бути взяті до уваги, оскільки оскаржуваний Договір оренди не порушував публічний порядок і не був спрямований на протиправне заволодіння коштами. Таким чином, укладення оскаржуваного Договору не тільки не суперечить закону, а прямо передбачено діючим законодавством України.   

4.  Розгляд касаційних скарг та установлені судами обставини справи

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що  23.11.2016 між ПАТ "Одесаобленерго" (Виконавець) та СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ (Замовник) було укладено Договір про приєднання до електричних мереж № 0609-2016-0101. Предметом цього Договору є забезпечення Виконавцем приєднання електроустановок об`єкта Замовника відповідно до схеми зовнішнього електропостачання і проектної документації та здійснення підключення об`єкта Замовника до електричних мереж на умовах зазначеного Договору. 

Відповідно до пункту 1.2. Договору про приєднання до електричних мереж місце забезпечення потужності об`єктів Замовника встановлюється: РП-10кВ "Маяк". 

4.2. Приміщення, в якому розміщена мережна частина електромереж і установок ПАТ "Одесаобленерго" РП-10кВ "Маяк" належить ТОВ "Фортех15" на праві приватної власності. У зв`язку з цим, 26.12.2017 між ТОВ "Фортех15" (Орендодавець) та СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ (Орендар) був укладений Договір оренди № 26/12/17, за умовами якого Орендодавець передає Орендареві, а Орендар приймає в строкове платне користування частину приміщення, в якому розміщена мережна частина електромереж і установок ПАТ "Одесаобленерго" РП-10кВ "Маяк", загальною площею 10 кв. м., яке знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр-т Академіка Глушка, 29, та зобов`язується сплачувати Орендодавцеві орендну плату (пункт 1.1. Договору).

4.3. Приміщення належить Орендодавцеві на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №94482364 від 14.08.2017. Цільове призначення оренди приміщення - використання частини електромереж і установок з метою приєднання та підключення електроустановки торгівельно-складської будівлі з офісним приміщенням, яке знаходиться за адресою: м.  Одеса, проспект Маршала Жукова, 101-А (далі - "Об`єкт") до електричних мереж відповідно до погодженої ПАТ "Одесаобленерго" документації. Орендар є власником Об`єкта, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №35004060 від 31.07.2012 (пункти 1.2, 1.3 Договору).

4.4. Розмір орендної плати за користування приміщенням за місяць оренди становить еквівалент 200 (двісті) доларів США (з урахуванням ПДВ). Оплата здійснюється в національній валюті України - гривні відповідно до курсу валюти на міжбанківському ринку на момент виставлення рахунку. Рахунок до сплати за даним Договором виставляється орендодавцем до 10 числа поточного (розрахункового) місяця. Орендар сплачує рахунки Орендодавця протягом п`яти робочих днів з моменту отримання рахунку на підставі підписаного акта наданих послуг шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця. Перший місяць оренди оплачується шляхом передплати в день проведення робіт з приєднання Об`єкта до електричних мереж в точці приєднання РП-10кВ "Маяк" (пункти 2.1.-2.3. Договору).

4.5. Цей Договір діє з моменту його підписання та протягом терміну дії Договору про приєднання до електричних мереж, укладеного між ПАТ "Одесаобленерго" та власником Об`єкта (пункт 5.1 Договору).

4.6. Звертаючись із позовом, ТОВ "Фортех15" зазначає, що СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ порушило умови Договору оренди, оскільки прострочило термін оплати з 17.08.2018. Останні суми орендної плати були отримані Орендодавцем 08.08.2018 за рахунком, виставленим за червень 2018 року, що і стало підставою звернення ТОВ "Фортех15" до суду із цим позовом про стягнення заборгованості з орендної плати за липень 2018 року - грудень 2018 року та пені.

4.7. При цьому СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ звернулося до Господарського суду Одеської області із зустрічним позовом до ТОВ "Фортех15" про визнання недійсним Договору. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що зміст оспорюваного Договору суперечить приписам чинного законодавства, а також  моральним засадам суспільства, оскільки він спрямований на безпідставне отримання (заволодіння) грошових коштів від СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ на користь ТОВ "Фортех15".

5. Позиція Верховного Суду

5.1.  Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційних скаргах та запереченнях на них, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судами норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Щодо первісних позовних вимог 

5.2. Предметом первісного позову є вимога про стягнення суми боргу за Договором оренди частини приміщення № 26/12/17 від 26.12.2017 у розмірі 43  210,97 грн, з яких: 38 491,20 грн заборгованості з орендної плати, 4 719,77 грн пені.

5.3. Відмовляючи у задоволенні первісних позовних вимог, установивши відсутність доказів про відправлення ТОВ "Фортех15" та отримання СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ рахунків як підстави для проведення СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ оплати за оренду приміщення, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що у СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ не настав обов`язок щодо оплати за оренду приміщення. 

5.4. За таких установлених обставин, Верховний Суд погоджується з висновком апеляційного господарського суду про те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості з орендної плати та пені не підлягають задоволенню та зазначає таке.
5.5. Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

5.6. Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

5.7. Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

5.8. Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України установлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

5.9. Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

5.10. Згідно з частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

5.11. Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України установлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

5.12. Частинами 1, 2 статті 762 Цивільного кодексу України установлено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

5.13. Згідно з частинами 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

5.14. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що в пунктах 2.2, 2.3 Договору сторони погодили, що рахунок до сплати за даним Договором виставляється орендодавцем до 10 числа поточного (розрахункового) місяця. Орендар сплачує рахунки Орендодавця протягом п`яти робочих днів з моменту отримання рахунку на підставі підписаного Акта наданих послуг шляхом перерахунку грошових коштів на поточний рахунок Орендодавця.

5.15. Одночасно апеляційним господарським судом установлено, що у матеріалах справи відсутні докази направлення рахунків на адресу СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, а також докази отримання рахунків останнім, як це передбачено умовами Договору оренди. При цьому, у матеріалах справи відсутні акти наданих послуг, що також передбачені умовами пункту 2.3. Договору. 

5.16. Ураховуючи зміст пунктів Договору, колегія суддів зазначає, що термін виконання зобов`язання у Договорі визначений вказівкою на дії Орендодавця, та підлягає виконанню після вчинення таких дій, а саме, протягом п`яти робочих днів з моменту отримання рахунку від Орендодавця.

5.17. З огляду на зазначене, а також з урахуванням установлення факту відсутності доказів про відправлення ТОВ "Фортех15" та отримання СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ рахунків як підстави для проведення СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ оплати за оренду приміщення, Верховний Суд вважає правильним висновок апеляційного господарського суду про те, що у СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ не настав обов`язок щодо оплати за оренду приміщення. За таких установлених обставин, позовні вимоги про стягнення заборгованості за Договором і пені за несвоєчасну оплату орендної плати не підлягають задоволенню.

5.18. Доводи касаційної скарги ТОВ "Фортех15" про помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо відсутністі підстав для задоволення позовних вимог ТОВ "Фортех15" у зв`язку з відсутністю у матеріалах справи доказів направлення та отримання СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ рахунків на оплату та актів наданих послуг, спростовуються установленими обставинами справи, змістом викладених пунктів Договору та положеннями законодавства, а тому не можуть бути взяті до уваги.   

5.19. Ураховуючи зазначене, не знайшли свого підтвердження також доводи касаційної скарги ТОВ "Фортех15" про неправильне застосування норм статей 509, 213 Цивільного кодексу України.  

5.20. Інші доводи касаційної скарги ТОВ "Фортех15" стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.   

Щодо зустрічних позовних вимог 

5.21. Предметом зустрічного позову є вимога про визнання недійсним Договору оренди від 26.12.2017 № 26/12/17, укладеного між ТОВ "Фортех15" та СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ.

5.22. Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог, господарські суди дійшли висновку про недоведеність СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ  того, що оскаржуваний Договір суперечить актам цивільного законодавства, порушує як інтереси СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, так і інтереси держави та суспільства.

5.33. Верховний Суд погоджується з таким висновком господарських судів попередніх інстанцій, вважає його правильним та обґрунтованим, ураховуючи таке.  

5.34. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо. 

5.35. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

5.36. Отже, наведеними нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

5.37. Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

5.38. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні приписи статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося.

5.39. Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

5.40. При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. 

5.41. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину (господарського зобов`язання) необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію.

5.42. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що відповідно до пункту 1.1 Договору орендодавець передає орендареві, а орендар приймає в строкове платне орендне користування частину приміщення, в якому розміщена мережна частина електромереж і установок ПАТ "Одесаобленерго" РП-10кВ "Маяк", загальною площею 10 кв. м, що знаходяться за адресою: Одеська обл., м. Одеса, пр-т Ак. Глушка, 29, та зобов`язується сплачувати орендодавцеві орендну плату.  При цьому суди попередніх інстанцій також зазначили, що протягом строку дії цього Договору Орендар належним чином виконував взяті на себе зобов`язання зі сплати орендної плати, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.

5.43. Частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України установлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.
5.44. Згідно з частиною 1 статті 760 Цивільного кодексу України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму.

5.45. Відповідно до часини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

5.46. Ураховуючи викладене, Верховний Суд вважає, що господарські суди проаналізувавши спірні правовідносини, пов`язані із укладанням та виконанням Договору оренди, дійшли правильного висновку про недоведеність СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ того, що оскаржуваний Договір суперечить актам цивільного законодавства, порушує як інтереси СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, так і інтереси держави та суспільства.

5.47. Доводи касаційної скарги СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ про те, що укладення Договору оренди, який не передбачений діючим законодавством для приєднання до електричних мереж енергопостачальної компанії, без наміру фактичної передачі майна в користування, тобто з метою безпідставного отримання ТОВ "Фортех15" грошових коштів від СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ, безпосередньо порушує права та законні інтереси останнього, Верховний Суд вважає необґрунтованим та такими, що спростовуються викладеними положеннями законодавства та установленими обставинами справи, зокрема, щодо існування особистого волевиявлення СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ на укладення Договору. 

5.48. Колегія суддів вважає також необгрунтованими доводи СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ про помилковість висновку суду апеляційної інстанції щодо чинності Договору оренди після досягнення мети, для якої він укладався. Оскільки укладеним між сторонами Договором не врегульовано порядок припинення дії Договору, до спірних правовідносин застосовуються загальні положення щодо порядку припинення договору найму. 

Відповідно до частини 1 статті 785 Цивільного кодексу України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Водночас судом апеляційної інстанції встановлено, що СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ не надало суду належних та допустимих доказів того, що останнє сповістило або повідомило ТОВ «Фортех15» про те, що мету, на підставі якої договір оренди було укладено, досягнуто. Тому суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про чинність Договору оренди.

5.49. Інші доводи касаційної скарги СП "Аріана Інтернешнл" ТОВ стосуються з`ясування обставин, вже встановлених господарськими судами попередніх інстанцій, та переоцінки вже оцінених ними доказів у справі, тому не можуть бути враховані судом касаційної інстанції згідно з приписами частини 2 статті 300 Господарського процесуального кодексу України.   

5.50. Верховний Суд вважає, що апеляційний господарський суд, при ухваленні оскаржуваного рішення, правильно визначився із характером спірних правовідносин, оскільки при розгляді цієї справи суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, ухвалив законне і обґрунтоване судове рішення відповідно до норм матеріального права та при дотриманні норм процесуального права.

5.51. При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд касаційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У цій справі Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційних скаргах не спростовують обґрунтованого та правомірного висновку суду апеляційної інстанції у вказаній справі.

6. Висновки Верховного Суду

6.1.  Відповідно до   статті 236 Господарського процесуального кодексу України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2.  Частиною 2   статті 287 Господарського процесуального кодексу України  передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі  статтею 300 цього Кодексу, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

6.3.  За змістом пункту 1 частини 1  статті 308 Господарського процесуального кодексу України    суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

6.4.  Відповідно до частини 1  статті 309 цього Кодексу  суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.5.    З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції колегія суддів вважає, що постанова апеляційного господарського суду у цій справі ухвалена із додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для її скасування не вбачається.

6.6.  Доводи, викладені у касаційних скаргах, про порушення і неправильне застосування судами норм матеріального та процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, не отримали підтвердження, не спростовують обставин, на які послався апеляційний господарський суд, ґрунтуються на переоцінці доказів, зібраних у справі, що за змістом  статті 300 Господарського процесуального кодексу України  не належить до повноважень суду касаційної інстанції, у зв`язку з чим відсутні  підстави для зміни чи скасування оскаржуваної постанови у справі  №  916/468/19.

7. Розподіл судових витрат

7.1.  Оскільки суд касаційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом касаційної інстанції не здійснюється (частина 14  статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
  
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд  

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Спільного підприємства "Аріана Інтернешнл" (Товариство з обмеженою відповідальністю) залишити без задоволення.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортех15" залишити без задоволення.

3.  Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 18.10.2019 у справі №  916/468/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                             Н. О. Багай

Судді                                                                                                          В. А. Зуєв  

                                                                                                                   Ю. Я. Чумак