ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 р.	Справа № 520/7439/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Русанової В.Б.,
Суддів: Перцової Т.С. ,  Жигилія С.П. ,
за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сагайдак В.В.,  повний текст складено 24.10.2019 року) по справі № 520/7439/19
          за позовом        ОСОБА_1  
          до       Головного управління ДФС у Харківській області              
          про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області:
-  №19442-1303 від 10.07.2016 р. на суму податкового зобов`язання 66947,61 грн.; 
- №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р. на суму податкового зобов`язання 17348,83 грн.;
- №623-1303 від 30.06.2017 р. на суму податкового зобов`язання 70964,47 грн.;
- №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р. на суму податкового зобов`язання 148848,51 грн.; 
- №672532-1309-2038 від 27.06.2018 р. на суму податкового зобов`язання 219812,98 грн.;
- №626875-5806-2038 від 19.03.2019 р. на суму податкового зобов`язання 219 812,98 грн.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 р. в задоволенні позову відмовлено.
Позивач, не погодившись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невірне  встановлення обставин, що призвело до неправомірного висновку,
Зазначає, що  додатковою угодою до Договору оренди землі від  22.11.2005 р.(який зареєстровано 04.04.2006р.)  внесені зміни щодо розміру орендної плати земельної ділянки (5,6 % від її нормативної грошової оцінки). Зазначена додаткова угода набрала чинності  12.02.2019р., а тому саме з цієї дати позивач має сплачувати орендну плату в новому розмірі, проте податковим органом та судом неправомірно визначено обов`язок позивача сплачувати орендну плату в новому розмірі з 2016р.( дати винесення заочного рішення, яким затверджено додаткову угоду). Вказує, що податковим органом не надано доказів вручення позивачу податкових повідомлень-рішень до 25.07.2019 р,  доказів на підтвердження розрахунку грошового зобов`язання  за 2016-2019 рр., а також невірно застосовано індекс інфляції за 2016-2018р.
Просить врахувати, що  позивачем сплачено орендну плату за 2016 –  2019 р.р в розмірах визначених договором оренди.
Головне управління ДФС у Харківській області (далі - відповідач) надало відзив на апеляційну скаргу, в якому просило  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. В обґрунтування зазначає, що додатковою угодою до договору оренди, яка діє з 11.04.2016р.(дати набрання законної сили заочним рішення) визначено новий розмір орендної плати, а тому податкові повідомлення-рішення є правомірними.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.12.2019 р. замінено первісного відповідача – Головне управління ДФС у Харківській області на його правонаступника – Головне управління ДПС у Харківській області.
Відповідно до ч. 4 ст.  229 КАС України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що  апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню  з таких підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що 22.11.2005 р. між позивачем (орендар) та Харківською міською радою Харківської області (орендодавець) укладено нотаріально посвідчений договір оренди землі (далі - Договір), згідно п. 1 якого  орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 0,1519 га, несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться м АДРЕСА_1 бульвар АДРЕСА_2 Каркача,73.
Договір укладено строком до 01.06.2030 р. (п.8 договору).
Відповідно до п.п. 9, 10 Договору розмір орендної плати в місяць за земельну ділянку становить: 2005 рік - 1317,29 грн., 2006 рік - 1714,96 грн., 2007 рік - 2485,44 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції.
Згідно пп. «д» п. 13 Договору розмір орендної плати переглядається в інших випадках, передбачених законом.
Договір оренди зареєстровано в Харківській регіональній філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах" в Державному реєстрі земель 04.04.2006р. за № 740667100020. (а.с. 17 -20)
03.07.2013 р. рішенням Харківської міської ради Харківської області №1209/13 затверджена Технічна документація з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р., відповідно до якої базова вартість одного квадратного метра земель міста Харкова становить 291,18 грн.
25.09.2013 р. рішенням Харківської міської ради Харківської області № 1269/13 затверджений Порядок впровадження нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р., згідно якого плата за землю на підставі даних Технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Харкова станом на 01.01.2013 р., вводиться в дію з 01.01.2014 р., зміни до договорів оренди землі, пов`язані зі зміною розміру орендної плати, оформлюються додатковою угодою до договору оренди землі згідно з Порядком оформлення договорів  оренди землі у м. Харкові.
25.05.2015 р. Харківська міська рада звернулася до Орджонікідзевського районного суду міста Харкова з позовом про внесення змін до договору оренди землі від 04.04.2006 р. №740667100020 шляхом визнання укладеною додаткової угоди, якою змінюється розмір орендної плати за земельну ділянку .
11.04.2016 р. заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова по справі №644/5419/15-ц позовні вимоги Харківської міської ради  задоволено. 
Внесено зміни до договору оренди землі від 22.11.2005р., зареєстрованого 04.04.2006 № 740667100020 шляхом визнання укладеною додаткової угоди до вказаного договору .
Зокрема, абз. 2 п. 9 додаткової угоди до договору оренди землі від 22.11.2005 р. викладено в наступній редакції: «Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 284/14 від 22.10.2013 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 115861,42 грн., або в місяць 9655,12 грн.  (а.с.23-25).
12.02.2019 р. постановою Харківського апеляційного суду у справі № 644/5419/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.04.2016 р. змінено. Вважати зміненими пункти 2,5 та 9 договору оренди землі, укладеного 22.11.2005р. між Харківською міською радою та ОСОБА_1 .
-пункт 2 договору доповнити абзацом другим наступного змісту " Кадастровий номер земельної ділянки 6310138200:06:062:0001";
-пункт 5 договору викладено в наступній редакції" Нормативна грошова оцінка земельної ділянки відповідно до витягу  з технічної документації №709 від 24.09.2013 р. становить  2 068 954,00 грн.;
-абзац 2 пункту  9 договору викладено у наступній редакції: «Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно із розрахунком № 284/14 від 22.10.2013 р. на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 115861,42 грн., або 9655,12 грн. в місяць» (а.с.26-29).
Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області, з урахуванням додаткової угоди до договору оренди землі позивачу визначено орендну плату з фізичних осіб за земельну ділянку, розташовану за адресою: м. Харків, вул. Івана Каркача,73, за 2016р., 2017 р., 2018 р., 2019 р. та складено податкові повідомлення-рішення:
-  №19442-1303 від 10.07.2016 р. на суму податкового зобов`язання 66947,61 грн.; 
- №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р. на суму податкового зобов`язання 17348,83 грн.;
- №623-1303 від 30.06.2017 р. на суму податкового зобов`язання 70964,47 грн.;
- №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р. на суму податкового зобов`язання 148848,51 грн.; 
- №672532-1309-2038 від 27.06.2018 р. на суму податкового зобов`язання 219812,98 грн.;
- №626875-5806-2038 від 19.03.2019 р. на суму податкового зобов`язання 219 812,98 грн.
Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями відповідача, позивач звернувся  до суду з даним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що податкові повідомлення-рішення відповідача прийняті в межах повноважень, на підставі та  у спосіб, передбачені чинним законодавством.
Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.  
Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю -  це  платіж,  який  орендар  вносить орендодавцеві   за   користування   земельною  ділянкою  згідно  з договором оренди землі. Розмір,  умови  і  строки  внесення  орендної  плати за землю встановлюються  за  згодою  сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної   плати   за  земельні  ділянки  державної  та комунальної    власності,   які   встановлюються   відповідно   до Податкового кодексу України.
Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають   права оренди   земельної   ділянки  на підставах і в порядку,  передбачених  Земельним  кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.
Згідно з ч. 1 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Згідно з п. 14.1.136 ст. 14 Податкового кодексу України (далі – ПК України) орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Відповідно до п. 286.5 ст. 286 ПК України нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами (за місцем знаходження земельної ділянки), які надсилають (вручають) платникові за місцем його реєстрації до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу.
Відповідно до абз. 1  п. 288.1 ст. 288 ПК України підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки.
Згідно з п. 288.4 ст. 284 ПК України розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.
Відповідно до п. 288.5 ст. 285 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: - для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відсотків їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка їх нормативної грошової оцінки; - для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки; може перевищувати граничний розмір орендної плати, встановлений у пп. 288.5.2, у разі визначення орендаря на конкурентних засадах.
Згідно ст. 30 Закону України «Про оренду землі» зміна умов договору оренди  землі  здійснюється  за  взаємною згодою сторін. У разі  недосягнення  згоди  щодо  зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку. 
Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що розмір орендної плати позивачу змінено на підставі додаткової угоди, яка затверджена заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкові від 11.04.2016р., за наслідками апеляційної оскарження якого, п.9 договору, що визначає розмірі орендної плати, не змінився, а тому податковим органом правомірно визначено податкові зобов`язання позивачу за період 2016-2019р. з урахування зміненого розміру.
Колегія суддів вважає такі висновки суду помилковими з наступних підстав.
Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11.04.2016 р. внесено зміни до договору оренди землі від 22.11.2005 р. шляхом визнання укладеною додаткової угоди, зокрема щодо розміру орендної плати за земельну ділянку, якою п. 9  викладено в такій редакції “Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 284/14 від 22.10.2013 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 115861,42 грн., або в місяць   9655,12 грн.”
Постановою Харківського апеляційного суду від 12.02.2019 р. змінено заочне  рішення зокрема, п. 9 додаткової угоди викладено таким чином: “Розмір орендної плати за земельну ділянку згідно з розрахунком № 284/14 від 22.10.2013 на рік становить 5,6 % від її нормативної грошової оцінки і складає 115861,42 грн., або 9655,12 грн.” Постанова набрала законної сили 12.02.2019 р.
Заочне рішення, що знаходиться в матеріалах справи та містить відмітку про набрання законної сили з 12.02.2019р.
Відповідно до ст.ст. 228, 233 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України в редакції,  чинній на час прийняття заочного рішення), заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом.
Згідно з ч. 2 ст. 273 ЦПК України (в редакції, чинній на  час апеляційного перегляду) у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Висновки суду першої інстанції, що зміни до додаткової угоди до договору оренди діють з 11.04.2016 р. – ухвалення заочного рішення, оскільки за наслідками апеляційного перегляду в цій частині договір оренди не змінено, а тому  саме з 2016 р. позивачу правомірно розраховано орендну плату у новому розмірі є помилковими, оскільки  заочне рішення, під час апеляційної перегляду було змінено, зокрема п.9 договору оренди викладено в новій редакції, а отже рішення набрало законної сили саме з 12.02.2019р. 
Таким чином, оскільки  договір оренди землі вважається зміненим шляхом визнання укладеною додаткової угоди з 12.02.2019 р. – дати набрання законної сили судовим рішенням Харківським апеляційним судом, отже саме з 12.02.2019 р. зобов`язання між сторонами змінено та у позивача виник обов`язок зі сплати орендної плати у новому розмірі за договором оренди землі від 22.11.2005. (зареєстрованого 04.04.2006р. № 740667100020) 
З огляду викладене, в період 2016-2018 рр. розмір орендної плати, що підлягав сплаті визначений договором від 22.11.2005 р. (зареєстрований 04.06.2005р.), саме в такому розмірі позивачем  сплачено орендну плату за податковий період 2016 р. – 72028,32 грн., 2017 р. -76655,53 грн., 2018 – 77207,53 грн., що визнається сторонами та підтверджується банківськими виписками (а.с. 91-135).
Отже, колегія суддів дійшла висновку про безпідставне нарахування відповідачем позивачу орендної плати за 2016-2018 рр. у  розмірі, визначеному додатковою угодою, у зв`язку з чим  податкові повідомлення-рішення  №19442-1303 від 10.07.2016 р., №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р.,  №623-1303 від 30.06.2017 р., №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р.,  №672532-1309-2038 від 27.06.2018 р. є неправомірними та підлягають скасуванню.
Таким чином, суд першої інстанції невірно застосував норми матеріального та процесуального права в цій частині, тому дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову про скасування вищезазначених податкових повідомлень-рішень.
Проте колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову щодо скасування податкового повідомлення-рішення №626875-5806-2038 від 19.03.2019 р. з наступних підстав.
Судова колегія зазначає, що додаткова угода до договору оренди набрала чинності з 12.02.2019 р., а тому розмір орендної плати  за земельну ділянку, що підлягав сплаті позивачем у 2019 р.,  правомірно визначено податковим органом з її урахуванням.Посилання апелянта на сплату орендної плати за податковим повідомлення-рішення від 19.03.2019р. не свідчить про його не законність.
Справляння плати за землю здійснюється відповідно до положень Податкового кодексу України з урахуванням критеріїв, які визначені у розділі XIII такого Кодексу.
Згідно з статтею 269 ПК України платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.
Статтею 270 ПК України об`єктами оподаткування є земельні ділянки, які перебувають у власності або користуванні, а також земельні частки (паї), які перебувають у власності.
Відповідно до п.271.1 ст.271 ПК України базою оподаткування є: нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до порядку, встановленого цим розділом;
Відповідно до п.274.1 ст.274 ПК України ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі не більше 3 відсотків від їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відсотка та не більше 1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки, а для лісових земель - не більше 0,1 відсотка від їх нормативної грошової оцінки.
Отже, податкове повідомлення-рішення  №626875-5806-2038 від 19.03.2019 р. прийнято відповідачем в порядку та спосіб, визначені чинним законодавством, тому відсутні підстави для його скасування.
Щодо інших доводів, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, відповідно до п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення з вищенаведених підстав підлягає частковому скасуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно  ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд ухвалить нове рішення, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання позову та апеляційної скарги відповідно до квитанції № 91210 від 30.07.2019 р. на суму 7437,35 грн. та квитанції № 11945 від 19.11.2019 р. на суму 11156,04 грн. (а.с. 4, 164).
Враховуючи, що за результатами апеляційного розгляду справи позовні вимоги задоволено частково, судові витрати підлягають відшкодуванню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам,  а саме в сумі 13098,06 грн.
Керуючись ст. ст. 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 року по справі № 520/7439/19  скасувати в частині відмови в задоволенні позову про скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС у Харківській області №19442-1303 від 10.07.2016 р.,  №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р., №623-1303 від 30.06.2017 р., №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р.,  №672532-1309-2038 від 27.06.2018 р. 
Прийняти в цій частині нову постанову, якою позов задовольнити.
Скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області №19442-1303 від 10.07.2016 р., №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р., №623-1303 від 30.06.2017 р., №672532-1309-2038 від 11.06.2018 р., №672532-1309-2038 від 27.06.2018 р. 
В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 24.10.2019 р. по справі № 520/7439/19 -залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46, код ЄДРПОУ 43143704) на користь ОСОБА_1  ( АДРЕСА_3 , код НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у загальному розмірі 13098  (тринадцять тисяч дев`яносто вісім) грн. 06 коп.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		В.Б. Русанова	
Судді	   	Т.С. Перцова    С.П. Жигилій   	
Повний текст постанови складено  11.02.2020 року