ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

28 січня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №585/3273/17 
Номер провадження 22-ц/816/239/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Криворотенка В. І. ,  Орлова І. В. 
з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.

у присутності: 
ОСОБА_1 
Представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 
       
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 
на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2018 року ухваленого у складі судді Яковця О.Ф. у м. Ромни, повний текст складений 13 березня 2018 року 
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання права спільної сумісної власності подружжя та поділ сумісного майна подружжя без реального виділення,
та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в :        

       У вересні 2017 року  ОСОБА_2  звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 і свої позовні вимоги мотивував тим, що 16.10.2004 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу було набуто у власність житловий будинок загальною площею 49,9 кв.м, житловою площею 23,0 кв.м з надвірними будівлями, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . 11.06.2005 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого мають чотирьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час проживання у шлюбі протягом 2009-2014 років сторонами за вищезазначеною адресою було проведено будівництво житлового будинку з прибудовами загальною площею 99, 6 кв.м, житловою площею 57,4 кв.м. Кошти на придбання будівельних матеріалів частково йшли з сімейного бюджету сторін, зокрема була частково використана державна допомога при народженні дітей, а частково кошти були надані батьками позивача. Позивач вважає, що житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 ( на даний час АДРЕСА_2 ) в розумінні ст. 60 Сімейного кодексу України є його з відповідачкою спільною власністю подружжя. Взамін договору купівлі-продажу будинку, реєстраційний №4361 від 16.10.2004 року, Реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно НОМЕР_1 від 11.08.2014 року про право власності ОСОБА_4 на житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ. «Б», сарай цегляний літ. «Б2», сарай дощатий літ. «В1», вбиральня дощата літ. «У», розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, яка належить ОСОБА_4 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку. 
       Просив визнати за ним та ОСОБА_1 право спільної сумісної власності на житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ. "Б", сарай цегляний літ. "Б2", сарай дощаний літ. "В1", погріб літ. п/г під "В1", вбиральня дощата літ. "У", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 ; здійснити поділ спільного сумісного майна подружжя без реального виділення; визнати за ним та ОСОБА_1  право власності на вказаний житловий будинок по 1/2 частину кожному; визнати за ним та  ОСОБА_1  право власності по 1/2 частині кожному земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, що знаходиться за адресою:  АДРЕСА_2 .
       У січні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що на її утриманні перебуває їх четверо малолітніх дітей, а тому є підстави, передбачені ст. 70 СК України для відступлення від засад рівності часток подружжя з врахуванням інтересів малолітніх дітей. Зазначає, що земельна ділянка площею 0,1000 га, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207 по 3-му  АДРЕСА_3 , що була одержана нею у приватну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить їй на праві приватної власності, а тому не є спільною сумісною власністю подружжя. 
       Просила визнати за нею право власності на 5/6 частин житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 та на 5/6 частин земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за вказаною адресою, а також визнати за нею право власності на наступні господарські будівлі та споруди: сарай очеретяний літ. «Б», сарай цегляний літ. «Б2», сарай дощаний літ. «В1», погріб літ. п/г під «В1», вбиральню дощату літ. «У»; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частину спірного житлового будинку та земельної ділянки. 
       Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2018 року позов ОСОБА_2 задоволено.
       Визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 право спільної сумісної власності на житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ. "Б", сарай цегляний літ. "Б2", сарай дощаний літ. "В1", погріб літ. п/г під "В1", вбиральня дощата літ. "У", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
       Здійснено поділ спільного сумісного майна подружжя без реального виділення, наступним чином: визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину даного домоволодіння та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку з господарськими спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207.
       У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя відмовлено.
       Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне дослідження обставин справи, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким її зустрічний позов задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити. 
У доводах апеляційної скарги зазначає, що при проведенні поділу нерухомого майна суд першої інстанції врахував лише інтереси сторін спору, безпідставно не взявши до уваги інтереси чотирьох малолітніх дітей. Судовим наказом від 04.12.2017 року виданого Роменським міськрайонним судом, з ОСОБА_2 на її користь стягуються аліменти на утримання їх спільних дітей, проте з часу їх присудження вона від ОСОБА_2 жодного разу коштів на утримання дітей не отримувала, добровільну матеріальну допомогу на утримання дітей останній також не надає. Весь час діти перебувають на її повному утриманні, хоча вона не працює, навчається у ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище», із доходу має лише стипендію. Крім того, малолітній ОСОБА_8 , 2011 року народження, є дитиною з інвалідністю, а тому потребує додаткового догляду і витрат на його утримання. Враховуючи дані обставини, відповідач не погоджується з висновком суду про поділ спільного майна у рівних частках кожному з подружжя, оскільки в даному випадку повинні бути враховані інтереси дітей, а тому є підстави для відступлення від рівності часток подружжя. 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. Зазначає, що відповідачем не надано доказів на підтвердження того, що він не сплачує аліменти, а також того, що розмір аліментів не достатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку дітей та лікування. Також не надано доказів на підтвердження, що він не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. 
       Постановою Апеляційного суду Сумської області від 8 травня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення . Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 3 березня 2018 року у даній справі залишено без змін.
       Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 не погодилась з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій і оскаржила їх в касаційному порядку і постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 листопада 2019 року касаційну скаргу було задоволено частково, постанову Апеляційного суду Сумської області скасовано та направлено справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
       Рішення місцевого суду в частині визнання нерухомого майна спільним майном подружжя сторонами не оскаржується.
       Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:
       Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 з 11 червня 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.13, 65). Від шлюбу сторони мають чотирьох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 14-17). На даний час шлюб між сторонами розірваний, діти проживають разом з відповідачкою.
       Відповідач 23 грудня 2017 року уклала шлюб з ОСОБА_11 і після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище ОСОБА_11 і дана обставина підтверджується копією Свідоцтва про шлюб (а.с.65).
       Відповідно до Свідоцтва про розірвання шлюбу від 26 травня 2018 року відповідач розірвала шлюб із ОСОБА_11 і їй присвоєне прізвище ОСОБА_11 (а.с.145)
       16 жовтня 2004 року ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу набула у власність житловий будинок загальною площею 49, 9 кв. м., житловою площею 23,0 кв.м. з надвірними будівлями, розташований за адресою АДРЕСА_1 . (а.с.7-8).
       Виконавчим комітетом Роменської міської ради від 19 серпня 2009 року прийнято рішення №209, яким ОСОБА_1 дозволено реконструкцію житлового будинку та будівництво двох прибудов до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
       21 серпня 2009 року головним архітектором м. Ромни погоджено будівельний паспорт на будівництво двох прибудов до житлового будинку, реконструкцію житлового будинку в АДРЕСА_2 , виданого на ім`я замовника ОСОБА_1 (а.с.19-24).
       10 серпня 2014 році Роменським бюро технічної інвентаризації видано ОСОБА_1 ). технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_4 (а.с.25-28).
       11 серпня 2014 року реєстраційною службою Роменського міськрайонного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,6 кв.м, житловою площею 57,4 кв.м, зі складовими частинами об`єкта: літ «Б» сарай очеретяний, літ «Б2» сарай цегляний, літ «В1» сарай дощатий, літ. «п/г під В1» погріб, літ. «У» вбиральня дощата (а.с.29-30).
       Житловий будинок загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами розташований за адресою АДРЕСА_2 на земельній ділянці площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, яка належить ОСОБА_1 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯЗ № 379178 від 09.07.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010962200702 (а.с.31).
       Таким чином, як встановлено судом, під час спільного проживання та за спільні кошти подружжям був знесений старий будинок та на його місці збудований новий. Право власності на спірне домоволодіння було зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_1 .
       Відповідно до звіту про оцінку майна від 22 серпня 2017 року, складеного оцінювачем Зіненко В.А. , ринкова вартість житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 99,6 кв.м з господарськими будівлями та спорудами складає 146030 грн. Земельна ділянка, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207 площею 0,1000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складає 31216 грн (а.с.32).
       Судовим наказом Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 грудня 2017 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання чотирьох малолітніх дітей - синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі Ѕ частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, починаючи з 23.11.2017 року до досягнення дітьми повноліття (а.с.99). 
Відповідно до довідки про отримання аліментів, виданої Відділом ДВС Головного ТУЮ у Сумській області від 16.03.2018 року, ОСОБА_1 з 23.11.2017 року по 16.03.2018 року аліментів на утримання дітей від ОСОБА_2 не отримувала (а.с.100). 
З 01.09.2016 року по 27.06.2018 року відповідач ОСОБА_1 навчалася у ДПТНЗ «Роменське вище професійне училище» на денній формі навчання, отримувала стипендію, загальна сума якої за період з 01.09.2017 року по 28.02.2018 року склала 2847,28 грн (а.с.102-103).
        ОСОБА_1 перебуває на обліку в Роменському МУСЗН та отримує соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям та соціальну допомогу дітям-інвалідам. За період з березня 2017 року по лютий 2018 року загальна сума допомоги склала 26332,93 грн (а.с.105-107).
       Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
   Згідно ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
       Відповідно до п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз`яснено, що рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК.
У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
       Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6 ст. 57 СК може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.
       При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК  України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).
       Як встановлено місцевим судом та вбачається з пояснень апелянта та представника позивача , сторони від шлюбу мають чотирьох малолітніх дітей , один з яких є інвалідом з дитинства . Після припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу позивач залишив місце проживання і перейшов проживати в будинок до своїх батьків . В добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей позивач не надавав, тому відповідач за первісним позовом змушена була звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів в примусовому порядку і судовим наказом було стягнуто з позивача на утримання дітей аліменти в мінімально встановленому законодавством розмірі - Ѕ частина заробітку , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно.
       З довідки ВДВС Роменського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 16.03.2018 року № 234 вбачається, що з 22 листопада 2017 року ( дати початку стягнення аліментів, визначеного судовим наказом ) і станом на 16 березня 2018 року апелянт аліментів на утримання дітей від позивача не отримувала ( а.с.100).        Також , з розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого 17 січня 2020 року № 231 Півненно-східним міжрегіональним управлінням МЮ ( м.Суми) вбачається, що позивач несвоєчасно сплачує аліменти на утримання дітей і станом на грудень 2019 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 20251 грн.45 коп.
       Також з даного розрахунку вбачається, що розмір аліментів обраховується не від розміру заробітної плати платника аліментів, а від розміру законодавчо встановленого розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що свідчить про те, що платник аліментів не має офіційного заробітку. 
       Представник позивача суду пояснив, що останній дійсно немає можливості працевлаштуватись на роботу у м.Ромни і отримувати заробітну плату у такому розмірі який би давав йому можливість сплачувати аліменти у розмірі встановленому судовим наказом, тому він змушений виїздити на заробітки у інші міста України та за кордон .
       Крім того, як пояснила апелянт в судовому засіданні, у зв`язку із перебуванням у неї на утриманні чотирьох малолітніх дітей, одна з яких є інвалідом з дитинства, вона немає можливості працевлаштуватись на постійне місце роботи із достатнім розміром заробітної плати , який би давав їй можливість забезпечувати достатнє матеріальне утримання дітей, а батько дітей сплачує аліменти що не перевищують 4054 грн - 4436 грн на усіх чотирьох дітей. Доказів того, що батько дітей надає на їх утримання іншу матеріальну допомогу яка б була достатньою для забезпечення їх фізичного , духовного розвитку та їх лікування останнім суду надано не було.
       Таким чином, колегія суддів вважає, що оскільки на утриманні у апелянта перебуває четверо малолітніх дітей, а розмір аліментів, які вона отримує від позивача , недостатньо для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування , тому дані обставина є істотною і існують підстави для застосування ч.3 ст.70 Сімейного кодексу України та відступлення від засад рівності часток подружжя і збільшення розміру частки апелянта до 2/3 , а позивачу - 1/3 .
Колегія суддів вважає, що при такому розподілі часток колишнього подружжя у праві спільної частково власності на нерухоме майно будуть враховані і майнові та житлові інтереси дітей, які після розірвання шлюбу залишились на утриманні у апелянта. 
       В той же час, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що її частка повинна бути визначена у розмірі 5/6, а відповідача - 1/6, оскільки таким чином суттєво будуть порушені права та законні інтереси позивача як колишнього подружжя, який вкладав кошти та приймав безпосередню участь у будівництві і належним чином дбав про матеріальне забезпечення сім`ї. 
       Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити апеляційну скаргу , а рішення місцевого суду   в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2   та  ОСОБА_4   про поділ спільної сумісної власності подружжя  скасувати та прийняти  нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог  та визнати  за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями та земельної ділянки , що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 , а за ОСОБА_4 визнати право власності на 2/3 частині зазначеного нерухомого майна.
       У зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та звільненням апелянта від сплати судового збору за її подання, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 886 грн. 23 коп. 
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргуОСОБА_4 задовольнити частково .
Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 03 березня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про поділ спільної сумісної власності подружжя скасувати та прийняти нове судове рішення про часткове задоволення цих вимог .
Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину житлового будинку загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ . «Б», сарай цегляний літ.»Б2», сарай дощатий літ «В1», погріб літ.п/г під «В1», вбиральня дощата літ «У», що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 .
       Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
Визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини житлового будинку загальною площею 99,6 кв.м., житловою площею 57,4 кв.м. з належними до нього складовими частинами: сарай очеретяний літ . «Б», сарай цегляний літ.»Б2», сарай дощатий літ «В1», погріб літ.п/г під «В1», вбиральня дощата літ «У», що знаходяться за адресою АДРЕСА_2 .
       Визнати за ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 5910700000:01:071:0207, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
       Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 886 грн.23 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду .
       Повне судове рішення складене 31 січня 2020 року .

       Головуючий О.І.Собина

Судді В.І.Криворотенко

І.В.Орлов