ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/299/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/277/20 	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н. Л.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді: Панченка О.О.
суддів: Карпушина Г.Л., Пікуля В.П.
за участю секретаря: Філоненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2019 року, постановлену у складі головуючого судді Яковенко Н.Л., дата виготовлення повного тексту ухвали 19 листопада 2019 року.
у справі за скаргою  ОСОБА_1 на дії та рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, стягувач у виконавчому провадженні – ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :
1. Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просив визнати неправомірними та скасувати довідки-розрахунки заборгованості зі сплати аліментів № 41821 від 9 квітня 2019 року, № 43658 від 15 серпня 2019 року та № 55196 від 11 жовтня 2019 року складені державним виконавцем по виконавчому провадженню № 51257823. Просив встановити, що загальний розмір заборгованості ОСОБА_1 зі сплати аліментів за рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2016 станом на березень 2019 року становив – 44457,24 грн, станом на липень 2019 року – 50841,57 грн, станом на серпень 2019 року – 52229,23 грн. Просив зобов`язати старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дорошко П.С. та державного виконавця Янко В.Ю. усунути порушення шляхом прийняття рішення та вчинення дій – надання довідки з правильним відображенням нарахованої та сплаченої суми аліментів, середнього розміру заробітної плати та розміру заборгованості зі сплати аліментів. 
Скарга мотивованим тим, що на виконанні у старшого державного виконавця Київського ВДВС м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дорошко П.С. перебуває виконавче провадження № 51257823 по виконанню рішення суду, щодо стягнення з  нього на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку. Вважає, що державний виконавець порушив вимоги чинного законодавства при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментах.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції  
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2019 року в задоволенні скарги Ішу ОСОБА_5 на дії та рішення державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області – відмовлено. 
Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що розрахунок по аліментах державним виконавцем здійснено відповідно до положень статті 195 СК України. Державний виконавець діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Законом України «Про виконавче провадження».

Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу 
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Ішу ОСОБА_6 подав на нього апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18.11.2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що державний виконавець невірно розрахував заборгованість по аліментах, оскільки виходив з середньомісячної номінальної заробітної плати працівника по м. Полтаві, а потрібно, як вважає апелянт, виходити з середньої заробітної плати для даної місцевості, в саме по Полтавській області. 
Зазначає, що державним виконавцем надано ксерокопію довідки Головного управління статистики у Полтавській області, на підставі якої проведено розрахунок, належним чином не засвідчену, тому вона не може бути достатнім доказом вірного розрахунку заборгованості по аліментах.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи судом першої інстанції 
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 березня 2016 року по справі № 552/299/16-ц, стягнуто з ОСОБА_1   на користь ОСОБА_7 , аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 26.01.2016 до досягнення дитиною повноліття.
На підставі вказаного рішення 28 березня 2016 року судом видано виконавчі листи, які пред`явлено до виконання до Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.
В провадженні старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби м. Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Дорошко П.С., перебувають матеріали виконавчого провадження № 51257823 з виконання рішення Київського районного суду м. Полтаві від 09 березня 2016 року по справі № 552/299/16-ц. 
Встановлено, що з травня 2016 року аліменти ОСОБА_1 , на користь стягувача сплачувалися несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв`язку з чим державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 51257823 проведено розрахунок заборгованості по аліментах, який відображено в довідках-розрахунках від 09.04.2019 № 41821, від 15.08.2019 № 43658, від 11.10.2019 № 55196.
Вказані розрахунки державним виконавцем проведено виходячи із розміру середньої заробітної плати одного штатного працівника по м. Полтаві.
Позиція апеляційного суду
Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.
Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Частиною третьою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» закріплено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Відповідно до ч.2 ст. 195 СК України заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 21 березня 2018 року №855/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №849/31801 «Про внесення змін до деяких наказів Міністерства юстиції України», а саме п. 4 розділу ХVІ «Особливості виконання рішень про стягнення аліментів», виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. 
Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та(або)розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 Сімейного кодексу України.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Встановлено, та не заперечуєтеся сторонами у справі, що з травня 2016 року ОСОБА_1 , несвоєчасно та не в повному обсязі, сплачував аліменти, у зв`язку з чим державним виконавцем в межах виконавчого провадження № 51257823 проведено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів.
З розрахунків державного виконавця вбачається, що заборгованість нарахована з урахуванням інформації Головного управління статистики у Полтавській області виходячи із розміру середньої заробітної плати одного штатного працівника по м. Полтава. Відтак посилання апелянта на те, що державним виконавцем оспорювані розрахунки складено з порушеннями положень передбачених ч.2 ст. 195 СК Українита є неспроможними.
Посилання скаржника на те, що ксерокопія довідки Головного управління статистики у Полтавській області, яка використовувалася державним виконавцем належним чином не засвідчена, тому не є належним, допустимим та достатнім доказом у справі, не заслуговують на увагу, оскільки інформація щодо розміру середньої заробітної плати є публічно доступною, тому відповідного посвідчення не потребує.
Доводи заявника про те, що для визначення заборгованості за аліментами, враховується середня заробітна плата працівника саме для конкретної місцевості, у даному випадку для Полтавської області, є помилковими, оскільки місцем проживання ОСОБА_1 та місцем виконання судового рішення є територія Київського району міста Полтави, в зв`язку з чим державним виконавцем вірно проведено розрахунок заборгованості виходячи з середньої заробітної плати працівника по м. Полтаві.
З урахуванням вищезазначеного, викладені в апеляційній скарзі доводи ОСОБА_1 , є  безпідставними та такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2019 року року залишенню  без змін.
Щодо судових витрат 
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції компенсації не підлягають. 
Керуючись ст.ст.  367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Ішу ОСОБА_5 – залишити без задоволення.
Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 листопада 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції. 
Повний текст постанови складено 30 січня 2020 року.

Головуючий   суддя                                                        О.О. Панченко

Судді                                                                            Г.Л. Карпушин

В.П. Пікуль