ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/4005/19                                         Прізвище судді (суддів) першої інстанції:  
                                                                                                                  Суходольський О.М.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

27 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді          Костюк Л.О.;                    
суддів:                                Бужак Н.П., Собківа Я.М.;
за участю секретаря:      Несін К.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області на рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2020 року (розглянута у відкритому судовому засіданні, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Черкаській області про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И Л А:
У лютому 2019 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Черкаського районного суду Черкаської області з позовом до Управління Держпраці у Черкаській області (далі - відповідач) про скасування постанови Управління Держпраці у Черкаській області №ЧК 561/361/АВ-ЧК639/П/361ПТ/ПС від 04.12.2019 року.
Позов обґрунтовано тим, що 04.12.2019 р. заступником начальника    відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, інспектором праці Ткаченко Л.І. винесено вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 , як керівник ДП «Підприємство Державної кримінально виконавчої служби України (№62)», яке зареєстроване за адресою: м.Черкаси,вул.Сурікова,30, у термін до 23.11.2019 р. не виконав законні вимоги інспектора праці Управління Держпраці у Черкаській області щодо усунення порушень законодавства про працю, зазначені у приписі від 24.10.2019р. № ЧК 561/361/АВ/П, що є правопорушенням, передбаченим статтею 188-6 КУпАП. 
Проте відповідно до постанови Придніпровського районного суду м. Черкаси від 22.11.2019р. №711/8685/19 провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.41 КУпАП закрито за відсутністю події та складу адміністративного правопорушення відносно інспекційного відвідування від 24.10.2019 року. 
Позивач вказує, що ДП «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№62)» знаходиться на повному самофінансуванні. Державних замовлень підприємство не має, більше 10 років. 
Так, у постанові заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, інспектором праці Ткаченко Л.І. зазначено, що на підприємстві порушуються строки виплати заробітної плати передбачені ч.1, ч.2, ч.З ст.ПЗпП України, ч.1, ч.3 ст.24 Закону України «Про оплату праці», згідно яких виплата заробітної плати проводиться не менше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує 16 календарних днів, не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. 
ОСОБА_1 , вважає дану постанову такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку з тим що інспектор праці не дослідив всі наявні у    ДП «Підприємства ДКВС    України (№62)» документи про виплату заробітної плати, а також пояснення.
Рішенням Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2020 року позов задоволено.
Скасовано постанову Управління Держпраці у Черкаській області №ЧК 561/361/АВ-ЧК639/П/361ПТ/ПС від 04.12.2019 року та закрити провадження у справі.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідачем у справі подано апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову суду першої інстанції як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою у задоволенні позову відмовити повністю. 
Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Згідно п.2 ч.1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
З огляду на викладене та у зв`язку із неприбуттям учасників справи у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, а також враховуючи те, що справу можливо вирішити на підставі наявних у ній доказів, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до  ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних позовних вимог, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, що 04.12.2019 р. заступником начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів, інспектором праці Ткаченко Л.І. винесено вказану постанову по справі про адміністративне правопорушення, відповідно до якої ОСОБА_1 , як керівник ДП «Підприємство Державної кримінально виконавчої служби України (№62)», яке зареєстроване за адресою: м.Черкаси,вул.Сурікова,30, у термін до 23.11.2019 р. не виконав законні вимоги інспектора праці Управління Держпраці у Черкаській області щодо усунення порушень законодавства про працю, зазначені у приписі від 24.10.2019р. № ЧК 561/361/АВ/П, що є правопорушенням, передбаченим ст.. 188-6 КУпАП.
Згідно Статуту ДП «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (62)» вбачається, що Державне підприємство «Підприємство ДКВС України (№62)» утворено з метою залучення засуджених до суспільно - корисної праці та на отримання прибутку від господарської діяльності. Джерелом формування фінансових ресурсів Підприємства є прибуток п 5.14 Статуту Підприємства. 
Для отримання прибутку Підприємству необхідні замовлення від замовників та залучення засуджених до праці. Прибуток Підприємства згідно п 9.2. Статуту формується за рахунок надходжень від провадження господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат:сплати передбачених законодавством податків та інших платежів до бюджету, відрахувань до цільових фондів, витрат на оплату праці.
Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцією    та законами України.
Згідно ст. 245 КУпАП    завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і обєктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до    ст. 280 КУпАП,    орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 9 КУпАП    передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП    визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається    до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених    ст. 255 цього Кодексу.
Таким чином, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Колегія суддів звертає увагу  на те, що згідно  постанови Придніпровського районного суду міста Черкаси №711/8685/19 розглянуто протокол про адміністративне правопорушення від 24.10.2019 року, серії ЧК561/361/АВ/П/ПТ складеного з підстав порушення ОСОБА_1 норм ч.1-5 ст.115 КЗпПП та ст.116 КЗпП та звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за дії передбачені ч.1 ст.41 КУпАП (порушення встановлених термінів виплати пенсій, стипендій, заробітної плати, виплата їх не в повному обсязі, терміну надання посадовими особами підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та фізичними особами - підприємцями працівникам, у тому числі колишнім, на їхню вимогу документів стосовно їх трудової діяльності на даному підприємстві, в установі, організації чи у фізичної особи - підприємця, необхідних для призначення пенсії (про стаж, заробітну плату тощо), визначеного    Законом України    «Про звернення громадян», або надання зазначених документів, що містять недостовірні дані, порушення терміну проведення атестації робочих місць за умовами праці та порядку її проведення, а також інші порушення вимог законодавства про працю), у з`язку із відсутністю у його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача.
Відповідачем ненадано жодного доказу на підтвердження порушення саме ОСОБА_1 вимог передбачених ч.1-4 ст.115 та ст.117    КЗпП України    вчинення саме ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 188-6 КУпАП    (невиконання законних вимог посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, щодо усунення порушень законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування або створення перешкод для діяльності цього органу.) відповідачем не надано
Згідно     ст. 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першо інстанції, що вину ОСОБА_1 не доведеною та приходить до висновку про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого    ст. 188-6 КУпАП.
Таким чином, вважає, що відповідач прийняв рішення про притягнення позивача до адміністративної    відповідальності необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття постанови.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги про скасування постанови управління Держпраці у Черкаській області №ЧК 561/361/АВ-ЧК639/П/361ПТ/ПС від 04.12.2019 року та закриття провадження у справі підлягають до задоволення.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень    та    у спосіб, що визначені    Конституцією    та    законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод    та    інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.                    
Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                    
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Черкаській області - залишити без задоволення, а рішення Черкаського районного суду Черкаської області від 28 січня 2020  року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття і не може бути оскаржена.м

Головуючий суддя:                                                                      Л.О. Костюк           

Судді:                                                                                                      Н.П. Бужак,
          
                                                                                                    Я.М. Собків