Ухвала
21 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 683/2682/17
Провадження № 51-901 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2019  року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 , 
в с т а н о в и в:
Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник оскаржує вищезазначені судові рішення, просить скасувати вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2019 року, частково скасувати ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 , винести новий вирок, за яким виправдати ОСОБА_5 по обвинуваченню за ч. 2 ст. 307, ч. 2 ст. 309 КК України та закрити кримінальне провадження. 
Перевіривши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на відповідність ст. 427 КПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник, окрім іншого, вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та оспорює правильність оцінки судом доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, захисник просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, захисник, який оспорює окрім вироку місцевого суду ще й ухвалу апеляційного суду, всупереч законодавчим вимогам у поданій скарзі, не навів обґрунтування істотного порушення апеляційним судом вимог кримінального процесуального закону, з огляду на положення ст. ст. 412, 438 КПК України та невідповідності ухвали суду апеляційної інстанції вимогам ст. 419 цього Кодексу.
Також, зазначене у скарзі прохання заявника до суду касаційної інстанції сформульовано без урахування положень ст. 436 КПК України, якою визначено повноваження цього суду за наслідками розгляду касаційної скарги. Так, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу – без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 427 КПК України, якщо касаційну скаргу подає захисник, до неї додаються оформлені належним чином документи, що підтверджують його повноваження відповідно до вимог цього Кодексу. Такими документами, що підтверджують повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 50 КПК України є: свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордер, договір із захисником або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Однак, усупереч зазначеним вимогам кримінального процесуального закону захисником надана ксерокопія доручення про надання безоплатної вторинної правової допомоги від 19 серпня 2017 року № 022-0001355, яке діє лише протягом строку затримання та/або тримання особи під вартою.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 427 КПК України, якщо особа не бажає брати участі у  касаційному розгляді, вона зазначає про це в касаційній скарзі. Проте, подана касаційна скарга не містить жодних застережень щодо цієї обставини.
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що нею не пропущено цей строк. 
Керуючисьст. 429 КПК України, 
 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 12 серпня 2019 року та ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 19 листопада 2019 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишити без руху.
Встановити скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – десятьднів з дня отримання ним копії даної ухвали.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                                ОСОБА_3