ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

21 лютого 2020 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 728/757/19
Головуючий у першій інстанції – Лобода Н. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/327/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИУ СУД у складі: 
         головуючого – судді: Онищенко О.І.
         суддів: Іванової Г.П., Скрипки А.А.
         Позивач: ОСОБА_1 
         Відповідач: ОСОБА_2 
         Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 
Розглянувши у порядку спрощеного провадження апеляційну скаргу на рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, про звільнення від сплати аліментів (суддя Кулик Л.І.), ухвалене у м.Бахмач, повний текст рішення складено 10 грудня 2019 року,  

                                В С Т А Н О В И В :
У квітні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , мотивуючи свої вимоги тим, що згідно із судовим наказом  Бахмацького районного суду Чернігівської області від 10.07.2018 року з нього стягнуті аліменти на користь відповідачки на утримання ОСОБА_4 , яка є його донькою і онукою ОСОБА_2 . Однак, 12.03.2019 року Чернігівським апеляційним судом було постановлено відібрати малолітню ОСОБА_4 від ОСОБА_2 та передати позивачу. Оскільки згідно з вищевказаним судовим рішенням дитина відібрана у відповідачки і передана позивачу, тому підстави для стягнення з останнього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини відсутні. До того ж, донька  зареєстрована разом з позивачем і він, як батько, утримує і виховує її, а відповідачка не є ні опікуном, ні піклувальником ОСОБА_4 , тому ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати аліментів, стягнутих на користь ОСОБА_3 відповідно до вищевказаного судового наказу. 
Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа – Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області про звільнення від сплати аліментів – задоволено: звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих на підставі судового наказу №728/988/18 (2-н/728/57/18), виданого 10.07.2018 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області та стягнуто  з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 768 грн. 40 коп. в рахунок відшкодування судових витрат.
Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до судового рішення неповнолітня дитина повинна бути відібрана у ОСОБА_3 і передана ОСОБА_1 , з яким, до того ж зареєстроване місце проживання дитини, тому наявні обставини, які мають істотне значення і є підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати аліментів, стягнутих на підставі судового наказу №728/988/18 (2-н/728/57/18), виданого 10.07.2018 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області. Факт оскарження в касаційній інстанції та невиконання рішення суду, яке набрало законної сили ОСОБА_3 , не свідчить про наявність у неї права на отримання вищевказаних аліментів. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_5   просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не взято до уваги фактичне проживання дитини разом з відповідачкою та перебування внучки на її утриманні. Аліменти є власністю дитини і ОСОБА_2 їх використовує виключно в інтересах внучки. За позицією ОСОБА_2 , рішення апеляційного суду про відібрання дитини, яке судом взято в якості доказу, не є остаточним і нею оскарджено до Верховного суду. Також відповідач вважає, що висновок суду про те, що змінились обставини, які впливають на припинення аліментів, не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки неповнолітня ОСОБА_4 проживала та перебувала на її утриманні, як на момент видачі Бахмацьким районним судом наказу про стягнення аліментів, так і зараз проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. 
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справ.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Частиною 1 ст. 368 ЦПК України встановлено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
За нормами ст. 268ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону відповідає судове рішення суду першої інстанції. Висновок місцевого суду підтверджується матеріалами справи, яким суд дав вірну оцінку, і не суперечить нормам матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини.
По справі встановлено, що судовим наказом №728/988/18 (2-н/728/57/18), виданим 10.07.2018 року Бахмацьким районним судом Чернігівської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стягнуто аліменти в розмірі 1/4 часини заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 08.06.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15).
Відповідно до постанови Чернігівського апеляційного суду від 12.03.2019 року було скасовано рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області  від 28.12.2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача – Курінська сільська рада Бахмацького району Чернігівської області, бахмацька районна державна адміністрація Чернігівської області і постановлено відібрати малолітню  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від ОСОБА_2 та передати її батьку – ОСОБА_1 (а.с.8-14, 18-24).
Згідно з довідкою №433 від 25.03.2019 року, виданою виконавчим комітетом Курінської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 і має наступний склад сім`ї: мати – ОСОБА_6 , 1942 року народження, донька – ОСОБА_4 , 2009 року народження, син – ОСОБА_7 , 1998 року народження (а.с.7).
Як вбачається з висновку органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Курінської сільської ради (без номеру та дати) та повідомлення Служби у справах дітей Бахмацької районної державної адміністрації від 10.06.2019 року № 02-06/195, неповнолітня ОСОБА_4 продовжує проживати разом з ОСОБА_2 , всупереч постанові Чернігівського апеляційного суду від 12.03.2019 року, при цьому ОСОБА_2 свідомо не виконує рішення суду, незаконно утримує дитину, до органу опіки та піклування та Служби у справах дітей для вирішення вказаного питання не з`являється, розмов та зустрічей уникає (а.с.44, 45).
Відповідно до довідки № 24 від 15.05.2019 року, виданої Курінським навчально-виховним комплексом «Загальноосвітній навчальний заклад I-III ступенів – дошкільний заклад» Бахмацької районної ради, ОСОБА_4 відвідує групу продовженого дня вказаної установи (а.с.46).
З договору № SAMDNWFD0072330600600, укладеного між позивачем та АТ КБ «Приватбанк», вбачається, що 10.05.2019 року позивач відкрив на ім`я ОСОБА_4 депозитний вклад « ОСОБА_8 » (а.с.48).
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантоване право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідним для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Положеннями ч.2 ст.18 СК України визначені способи захисту сімейних прав та інтересів, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін, серед яких є припинення правовідношення, а також його анулювання.
Відповідно до п.17 Постанови №3Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.
Згідно з положеннями ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267 - 271 цього Кодексу,  за наявності інших обставин, що мають істотне значення.
Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Аналізуючи обставини справи, надані учасниками докази та враховуючи характер спірних правовідносин, норми права які їх регулюють, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції вірно виходив з того, що  незаконні дії щодо утримання дитини в супереч судового рішення не можуть породжувати таких наслідків як отримання аліментів.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції вірно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-82,89 ЦПК України , вірно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення по суті спору, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги про те, що не змінилися істотно обставини, які були підставою для винесення судом судового наказу від 10.07.2018 року за яким з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 не заслуговують на увагу, оскільки змінились првові підстави права на отримання аліментів. Факт оскарженння у касаційному порядку судового рішення не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог позивача. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів у справі (що відповідно до положень статті 367 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень суду апеляційної інстанції), які не дають підстав для висновку, що оскаржуване рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду щодо наявності підстав для задоволення позову, оскаржуване рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 , 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд, - 

                                            П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а рішення Бахмацького районного суду Чернігівської області від 09 грудня 2019 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня складення повної постанови. 

Головуючий:                                                                   Судді: