ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 р. 	Справа № 520/10732/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Старосуда М.І.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Мінаєвої О.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року по справі № 520/10732/19
за позовом   ОСОБА_1     
до  Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області                       
про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,
                                  
                                                            ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просив суд: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 1955 р.н. при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2018 року; 
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснювати виплату пенсії ОСОБА_1 згідно п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року № 418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 року №713) з 01 березня 2018, з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 адміністративний позов  задоволено частково.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо обмеження граничним розміром пенсії ОСОБА_1 1955 р.н. при здійсненні перерахунку пенсії з 01 березня 2018 року.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити виплату пенсії ОСОБА_1 згідно п. 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.1992 року № 418 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 року №713) з 01 березня 2018, з урахуванням вже виплаченої пенсії та без обмеження граничним розміром.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм  матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що норми Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» щодо обмеження максимального розміру пенсії є чинними, неконституційними не визнані, а тому підлягають обов`язковому застосуванню. Отже, відповідач у спірних відносинах щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з обмеженням в розмірі 15640,00 грн. діяв правомірно, з дотриманням вимог чинного законодавства.
Відповідно до приписів ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України)  справа розглядається в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої  інстанції встановлено, що ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, як працівнику льотно-випробувального складу з 1994 року. Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області.
Пенсійним органом здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.03.2018 року основний розмір пенсії склав - 17759,48 грн., розмір пенсії з обмеженням склав 13730,00 грн., з 01.07.2018 року розмір пенсії з обмеженням склав 14350,00 грн., з 01.12.2018 року розмір пенсії з обмеженням склав 14970,00 грн., з 01.03.2019 року основний розмір пенсії склав - 22161,52 грн., розмір пенсії з обмеженням склав за період з 01.03.2019 року по 30.06.2019 року - 14970,00 грн., з 01.07.2019 року по 30.11.2019 року - 15640,00 грн.
Виплата пенсії позивачу здійснювалася з урахуванням обмеження максимального розміру пенсії згідно зі статтею 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення".
28.08.2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив здійснити перерахунок згідно п.п. «в» п.7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробувального складу, затвердженого постановою КМУ від 21.07.1992 року №418 (в редакції постанови КМУ від 09.08.2005 року №713) з 01.03.2018 року без обмежень, передбачених ст.2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи».
Листом Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області №4210/0221-20 від 26.09.2019 року позивача повідомлено, що відповідно до частини 3 статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне забезпечення" (в редакції Закону України від 08.07.2011 року 3668-VІ "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", із змінами) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів установлених для осіб, які втратили працездатність. Також, вказано, що у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір пенсії до виплати з 01.07.2019 року становить 15640,00 грн.
Не погоджуючись з діями відповідача щодо обмеження розміру його пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив того, що оскільки пенсію позивачеві призначено до набрання чинності змінами, запровадженими  Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, а також до внесення змін у частину третю статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частину третю  статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  законами від 24.12.2015 №911-VIII  та  від 06.12.2016  №1774-VIII, обмеження пенсії максимальним розміром на позивача не розповсюджується.
Відповідно до ч.1 ст.308   КАС України   суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже, перегляду підлягає рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, з огляду на таке.
Відповідно до частини першої   статті 46 Конституції України  громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Статтею 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII    визначено, що громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Частиною першою  статті 51 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  передбачено, що пенсії за вислугу років встановлюються окремим категоріям громадян, зайнятих на роботах, виконання яких призводить до втрати професійної працездатності або придатності до настання віку, що дає право на пенсію за віком.
За змістом частини першої  статті 52 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  право на пенсію за вислугу років мають, зокрема окремі категорії працівників авіації та льотно-випробного складу.
Згідно з ч.3 ст.53 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачеві) працівникам льотно-випробного складу пенсії обчислюються з середньомісячного заробітку за роботу,  що дає право на пенсію  за вислугу  років  (частина  перша статті 64 та статті 65,  66,  69), одержуваного перед її припиненням,  і  призначаються  в  розмірах, передбачених частинами першою-третьою, шостою статті 19 та статтею 21 цього Закону для пенсій за віком,  і не можуть перевищувати  85 процентів заробітку.
Перелік посад працівників льотного складу, порядок обчислення строків вислуги років для призначення їм пенсій, а також порядок призначення і виплати пенсій льотно-випробному    складу затверджуються в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України (абз.3 п. «а» ст.54 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в редакції, чинній на час призначення пенсії позивачеві). 
На виконання вказаної норми Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.07.1992 № 418 "Про затвердження нормативних актів з питань призначення пенсій за вислугу років працівникам авіації і льотно-випробного складу", якою затверджено, зокрема, Порядок призначення і виплати пенсії за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації (далі по тексту - Порядок № 418). 
Відповідно до пп. «в» п. 7 Порядку № 418 (в редакції  постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713 «Про внесення зміни до пункту 7 Порядку призначення і виплати пенсій за вислугу років працівникам льотно-випробного складу цивільної авіації»), у разі зростання середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 1 березня (починаючи з 2005 року) заробіток, з якого призначається (перераховується) пенсія відповідно до цього пункту, збільшується на коефіцієнт, який визначається шляхом ділення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки за рік, що передує року, в якому проводиться перерахунок, на середню заробітну плату працівників, зайнятих у галузях економіки, яка враховувалася під час призначення (перерахунку) пенсії. Коли розмір пенсії, обчислений із заробітку, визначеного відповідно до цього пункту, менший ніж розмір пенсії до перерахунку, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.
Отже, законодавством передбачено право позивача на перерахунок його пенсії в разі збільшення середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки, щороку з 01 березня. 
Статтею 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI   (далі по тексту - Закон №3668-VI набрав чинності з 01.10.2011) встановлено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до  Закону України "Про пенсійне забезпечення", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
Вказаним Законом було внесено зміни до низки інших законів, зокрема до частини третьої   статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення". 
Так, відповідно до частини 3 статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення"    (чинної з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. 
Законом України від 24.12.2015 № 911-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі по тексту - Закон № 911-VIII), що набрав чинності з 01.01.2016, частину 3 статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» доповнено реченням наступного змісту : «Тимчасово, у період  з  1  січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір  пенсії  (з  урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги   перед Батьківщиною)  не може перевищувати 10740 гривень.». 
Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі по тексту - Закон  №1774-VIII), який набрав чинності з 01.01.2017, у частині третій статті 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінити словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".
Також частиною третьою статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (у редакції згідно із Законом від 08.07.2011 №3668-VI, від 24.12.2015 № 911- VIII та від 06.12.2016 №1774-VIII) передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня  2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Водночас, як визначено абзацем першим пункту 2  Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 № 3668-VI, обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.
Згідно з абз.2 п.2 Прикінцевих положень Закону № 3668-VI, пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановленому цим Законом.
Разом з цим, як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, пенсію за вислугу років позивачеві призначено у 1994 році, тобто, до набрання чинності змінами, запровадженими  Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, а також - до внесення змін у частину третю статті 27 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та частину третю  статті 85 Закону України "Про пенсійне забезпечення"  законами від 24.12.2015 №911-VIII  та  від 06.12.2016  №1774-VIII.
Наведене, з урахуванням зазначених вище положень абзацу першого пункту 2    Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 №3668-VI, є підставою для висновку про те, що обмеження пенсії максимальним розміром на позивача не розповсюджується.
Такий висновок суду першої та апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2018 у справі №127/4267/17, від 15.04.2019  у справі №127/4270/17, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, здійснивши обмеження перерахованої та виплачуваної пенсії за вислугу років максимальним розміром з 01.03.2018, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені  нормами чинного законодавства України, без дотримання вимог частини 2  статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання таких дій відповідача протиправними та зобов`язання ГУПФУ в Харківській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії згідно п.7 Порядку №418 (в редакції  постанови Кабінету Міністрів України від 09.08.2005 №713) з 01.03.2018 без обмеження граничним розміром з урахуванням вже виплаченої пенсії.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316   КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.             
Керуючись ст.ст. 243, 250, 311, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -                    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 року по справі № 520/10732/19 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		М.І. Старосуд 	
Судді	   	Я.М. Макаренко    О.М. Мінаєва