Ухвала 
 
28 січня 2020року
м. Київ
справа № 159/3357/18
провадження № 51-2570 км 19
 
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого                                              ОСОБА_1 ,
суддів                                                           ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                                                   ОСОБА_5 , 
засуджена                                                   ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженої ОСОБА_6 на вирок Волинського апеляційного суду від 20 березня 2019 року за обвинуваченням 
ОСОБА_6 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та жительки АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1, 2 ст. 190, частинами 1, 3, 4 ст. 358 КК.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами
першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 24 вересня             2018 року ОСОБА_6 визнано винуватою та засуджено до покарання у виді обмеження волі: за ч. 1 ст. 190 КК на строк 1 рік; за ч. 2 ст. 190 КК – 1 рік 6 місяців; за ч. 1 ст. 358 КК – 1 рік; за ч. 3 ст. 358 КК – 2 роки; за ч. 4 ст. 358 КК – 1 рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання. 
Згідно з вироком, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, 22 вересня 2014 року,  ОСОБА_6 , ввівши в оману працівників Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, шляхом приховування обставин, які впливають на призначення і виплату державної допомоги малозабезпеченим сім`ям при оформленні даної допомоги, в приміщенні Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, що по                                     вул. Незалежності, 148, в м. Ковелі Волинської області, в офіційних документах – заяві «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг» та декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням всіх видів соціальної допомоги», які є підставою для призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, не вказала відомості про наявність в неї другої квартири, внаслідок чого незаконно отримала державну соціальну допомогу за період з 01 вересня 2014 року по 28 лютого  2015 року, завдавши державі, в особі управління праці та соціального захисту населення Ковельської міської ради матеріальну шкоду на загальну суму 2 889,37 грн.
Вона ж, діючи повторно, з метою незаконного отримання державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, ввівши в оману працівників Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради, при оформленні даної допомоги в офіційних документах – заяві «Про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг» та декларації «Про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням всіх видів соціальної допомоги», які є підставою для призначення соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, не вказала відомості про наявність в неї другої квартири, внаслідок чого незаконно отримала державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям завдавши державі, в особі управління праці та соціального захисту населення Ковельської міської ради матеріальну шкоду, зокрема:
-         05 березня 2015 року за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня                      2015 року на загальну суму 6 777,90 грн;
-         03 вересня 2015 року за період з 01 вересня 2015 року по 29 лютого                       2016 року на загальну суму 8 158,74 грн;
-         03 березня 2016 року за період з 01 березня 2016 року по 31 серпня                       2016 року на загальну суму 8 229,96 грн;
-         06 вересня 2016 року за період з 01 вересня 2016 року по 28 лютого                        2017 року на загальну суму 8 000,94 грн;
-         13 березня 2017 року за період з 01 березня 2017 року по 31 серпня                        2017 року на загальну суму 8 462,22 грн.
Крім того,  ОСОБА_6 , 22 вересня 2014 року, знаходячись у приміщенні управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради по вул. Незалежності, 148, в м. Ковелі Волинської області, діючи з метою отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, подала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальних допомоги та заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, які містили завідомо неправдиві відомості, про те, що вона не має в наявності другої квартири.
Вона ж, у період з 05 березня 2015 року по 13 березня 2017 року, діючи повторно, з метою отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, подала в управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Ковельської міської ради декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальних допомоги та заяву про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, які містили завідомо неправдиві відомості, про те, що вона не має наявності другої квартири.
Волинський апеляційний суд 20 березня 2019 року скасував вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині призначення покарання та ухвалив свій вирок, яким призначив їй покарання за ч. 1 ст. 190 КК у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн; за ч. 2                     ст. 190 КК у виді позбавлення волі на строк 2 роки; за ч. 1 ст. 358 КК у виді позбавлення волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 358 КК у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 
На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного покарання. 
Вимоги касаційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали
У касаційній скарзі з доповненнями та змінами засуджена ОСОБА_6 просить скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і істотні порушення вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги мотивує тим, що судовий розгляд в суді першої інстанції відбувся з порушенням вимог ч. 3 ст. 349 КПК, оскільки вона не підтвердила всіх обставин кримінального провадження та заперечила наявність у неї умислу на введення в оману працівників Ковельської міської ради з метою незаконного отримання соціальної допомоги, що на її думку, позбавляло можливості суд продовжувати судовий розгляд по спрощеній процедурі. Водночас, зазначає про незабезпечення їй судами першої та апеляційної інстанції ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, внаслідок чого вона була змушена визнати себе винною і погодитись на спрощену процедуру судового розгляду та звільнення від покарання на підставі амністії. Крім того, засуджена ОСОБА_6 в своїх доводах стверджує про відсутність події злочину, оскільки не зважаючи на повідомлені нею недостовірні відомості щодо майна, вона мала право на отримання соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям з інших підстав, визначених Законом № 1768-ІІІ                         від 01 червня 2000 року. При цьому, наголошує, що у подібних випадках Законом передбачено припинення призначеної допомоги та повернення надміру нарахованих коштів, що тягне цивільно-правову, а не кримінальну відповідальність. Окрім іншого, ОСОБА_6 заперечує правильність кваліфікації її дій за ознакою «повторності». Вказує на порушення судом першої інстанції вимог п. 5 ч. 2                  ст. 412 КПК, оскільки судове провадження в суді першої інстанції здійснено за відсутності потерпілого. Зазначає про те, що суд апеляційної інстанції, усупереч вимогам ч. 3 ст. 404, 409, 417 КПК, за наявності процесуальної можливості не усунув вищевказаних порушень суду першої інстанції та безпідставно не закрив провадження за наявності обставин, визначених в ст. 284 КПК.
Позиції інших учасників судового провадження
У судовому засіданні засуджена ОСОБА_6 підтримала касаційну скаргу та просила скасувати вирок апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. 
Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення касаційної скарги та просив судові рішення щодо ОСОБА_6 залишити без зміни. 
Мотиви Суду
Згідно з вимогами ч. 2 ст. 434-1 КПК суд, який розглядає кримінальне провадження в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає таке кримінальне провадження на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи іншої об`єднаної палати. 
Під час судового розгляду касаційної скарги прокурора на вирок Волинського апеляційного суду від 20 березня 2019 року щодо  ОСОБА_6 було встановлено, що у Верховному Суді існують різні правові позиції при застосуванні колегіями суддів Першої та Другої судових палат Касаційного кримінального суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, зокрема що стосується наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК у діях особи, яка отримала соціальну допомогу внаслідок подання недостовірних відомостей про доходи та майновий стан.
Постановою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  від 17 вересня 2019 року (провадження № 51-473км18) констатовано, що відображення особою недостовірних відомостей у документах, на підставі яких за особою встановлюється право на отримання соціальної допомоги та її розмір, має прямий причинний зв`язок з отриманою неправомірною вигодою, а тому факт наявності механізму щодо повернення надміру виплачених коштів в цивільно -правовому порядку, не свідчить про неможливість застосування до неї належної правової процедури у виді кримінального переслідування та подальшого притягнення до відповідальності згідно з вимогами кримінального закону.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 31 жовтня 2019 року (провадження                             № 51-1508 км18), в якій зазначено, що повідомлення особою завідомо недостовірних відомостей про доходи та майновий стан при встановленні за нею права на отримання державної соціальної допомоги свідчить про наявність в діях такої особи умислу на заволодіння державними коштами шляхом обману, а відповідно складу злочину, передбаченого ст. 190 КК.
Водночас, у постанові від 26 вересня 2019 року (провадження № 51- 6825 км19) колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду дійшла іншої правової позиції щодо застосування положень ст. 190 КК. Зокрема колегія суддів погодилась із висновком судів нижчих інстанцій щодо відсутності в діях особи складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 КК, оскільки за приховання або навмисне подання недостовірних даних про доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, настає цивільна-правова, а не кримінальна відповідальність і для повернення зайво отриманих коштів існує механізм, визначений у Законі № 1768-III та Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 лютого 2003 року               № 250.
Отже, зі змісту наведених вище постанов Першої та Другої судових палат Касаційного кримінального суду вбачається, що висновки щодо застосування положень ст. 190 КК у подібних правовідносинах, є протилежними.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду прийшла до висновку про те, що за приховання особою або навмисне подання недостовірних даних про доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, настає цивільна-правова, а не кримінальна відповідальність, тому виникає необхідністьвідступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні від 17 вересня 2019 року (провадження № 51-473 км19) Верховного Суду у складі колегії суддів Першої палати. 
За таких обставин, з метою забезпечення єдності судової практики, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 підлягає передачі на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду на підставі ч. 2 ст. 434-1 КПК.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, пунктом 4 параграфа 3 розділу 4 Закону України № 2147-VIIIвід 03 жовтня 2017 року, 
постановив:
Передати кримінальне провадження щодо  ОСОБА_6 на розгляд об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду.
Ухвала оскарженню не підлягає. 
Судді:

ОСОБА_1                                        ОСОБА_2                                    ОСОБА_3