П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/1339/19-а 
                                                           Головуючий у 1-й інстанції:  Дончик Віталій Володимирович 
          Суддя-доповідач:  Сушко О.О. 

27 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сушка О.О. 
суддів:  Мацького Є.М.  Залімського І. Г. 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року (м. Вінниця, 11 червня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, 
В С Т А Н О В И В :
позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та зобов`язати останнього прийняти рішення про виплату йому одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги як інваліду І групи, у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року, факту подання позивачем усіх документів, передбачених Порядком, затвердженого Постановою № 975 від 25.12.2013 року та з урахуванням висновків суду.
Відповідно до рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти рішення, яким задовольнити позов.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч. 1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 19.02.2004 року позивача звільнено з військової служби згідно відомостей Військового квитка НОМЕР_1 .
02.08.2013 року позивачу первинно встановлено другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби згідно довідки МСЕК серії 10ААВ №523691.
29.08.2014 року позивачу під час повторного огляду продовжено встановлену другу групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби згідно довідки МСЕК серії 12 ААА №003884.
14.08.2018 року під час повторного огляду органами МСЕК позивача визнано особою з інвалідністю першої «Б» групи внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, згідно довідки МСЕК серії 12ААБ №081139 від 14.08.2018 року.
13.12.2018 року позивач звернувся до Військового комісаріату Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням першої групи інвалідності, додавши перелік документів.
За результатом розгляду заяви позивача від 13.12.2018 року про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із отриманням першої групи інвалідності, Вінницький обласний військовий комісаріат листом від 10.04.2019 року №12/815, повідомив позивача, що згідно з протоколом №32 від 15.03.2019 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум в разі загибелі (смерті), каліцтва; або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, прийнято рішення про відмову в призначенні позивачу одноразової грошової допомоги. 
Підставою відмови зазначено, що позивач звільнений з військової служби до набуття чинності Законом України від 04 квітня 2006 року № 3597-1V "Про внесення змін до Закону України "Про загальний військовий обов`язок і військову службу", яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 1 січня 2014 року, тобто до набуття чинності нової редакції ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", тому він не має права на одержання одноразової грошової допомоги.
Крім цього, відповідач зазначив, що згідно з п. 4 ст. 16-3 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” та п. 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів У країни від 25 грудня 2013 р. №975, у разі зміни групи інвалідності доплата одноразової грошової допомоги здійснюється за умови, якщо зміна відбулася протягом двох років після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності. Позивачем групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності.
Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач діяв на підставі, в межах та у спосіб, що передбаченні Конституцією та законами України.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Законом України "Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців" від 04.07.2012 № 5040-VI (далі - Закон № 5040-VI) були викладені у новій редакції ст. ст. 16, 16-1, 16-2, 16-3, 16-4 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 №2011-XII (далі - Закон №2011-XII), якими визначені підстави та розміри виплати одноразової грошової допомоги, починаючи із 01.01.2014 року.
Відповідно до ч. 2 Прикінцевих положень Закону № 5040-VI встановлено, що дія цього Закону не поширюється на осіб, стосовно яких до набрання чинності цим Законом прийнято рішення про виплату їм одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, або які отримали замість зазначеної допомоги інші компенсаційні виплати відповідно до законодавства.
З урахуванням того, що на час встановлення вперше другої групи інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з проходженням військової служби - 02.08.2013 року, позивачу не приймалось рішення про виплату одноразової допомоги і не виплачувалась така, то на нього поширюється дія Закону №2011-XII у редакції після 01.01.2014 року та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 16 Закону №2011-XII (в редакції, чинній на час встановлення позивачу інвалідності 1 групи, пов`язаної з проходженням військової служби - 08.05.2009 р.) одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі, у тому числі й, встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби.
За змістом ч. 2 ст. 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, зазначених у підпунктах 5-9 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується залежно від встановленої військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту інвалідності та ступеня втрати ним працездатності у розмірі, визначеному Кабінетом Міністрів України. При цьому у випадках, зазначених у підпункті 5 пункту 2 статті 16 цього Закону, розмір одноразової грошової допомоги не може бути меншим за 70-кратний прожитковий мінімум, встановлений законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.
Відповідно до абзацу другого підпункту 2 пункту 6 Порядку №975 військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала в період проходження військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням ним військової служби, або встановлення особі, звільненій з військової служби, інвалідності не пізніше ніж через три місяці після звільнення її з військової служби чи після закінчення тримісячного строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження зазначеної служби, у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення інвалідності I групи.
Таким чином, позивач має право на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, а не 400-кратного, як він просить суд, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року.
Колегія суддів також не приймає до уваги доводи відповідача щодо неможливості виплати одноразової грошової допомоги через сплив двох років після першого встановлення групи інвалідності позивачу, через наступне.
Так, 01.01.2017 року набрав чинності Закон України від 06.12.2016 №1774-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким було доповнено частину 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII абзацом 2, відповідно до якого у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.
Однак, за змістом абзацу першого ч. 4 ст. 16-3 Закону №2011-XII у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.
Конституційний Суд України у рішенні від 9 лютого 1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.
В силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 6 грудня 2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яка набрала чинності 1 січня 2017 року, на спірні правовідносини не розповсюджується. Застосування даної норми стосовно позивачки можливе лише у разі повторної зміни (встановлення) групи інвалідності з 23 січня 2017 року.
Отже, твердження відповідача про відсутність правових підстав для виплати позивачу одноразової грошової допомоги, є помилковими.
З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 06 червня 2019 року скасувати.
Прийняти нове рішення, яким позов задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати пункт 26 висновок № 32 від 15 березня 2019 року Міністерства оборони України щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 .
Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та здійснити виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 16, ч. 2 ст. 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та абзацу другого підпункту 2 пункту 6 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, у розмірі 120-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 01.01.2018 року. 
У задоволенні решти позивних вимог - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Сушко О.О.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Залімський І. Г.