ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2020 р.	Справа № 624/910/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: П`янової Я.В. ,  Зеленського В.В. ,
за участю секретаря судового засідання - Олійник А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичовської селищної ради Харківської області  на рішення Кегичівського районного суду Харківської області (головуючий суддя І інстанції Куст Н.М., смт. Кегичівка, Харківська область) від 13.01.2020 року (повний текст рішення складено 13.01.2020 р.) по справі №624/910/19 за позовом    ОСОБА_1 до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради Харківської області  про скасування рішення про накладення адміністративного стягення та закриття справи,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Кегичівського районного суду Харківської області з позовом до  Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради Харківської області, в якому просить: скасувати рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради Харківської області від 09 серпня 2019 року, винесене згідно з протоколом №17 від 26 липня 2019 року, про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1360 грн. за порушення Правил благоустрою - (забур`янення території по АДРЕСА_1), справу про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11 листопада 2019 року від МРВ ДВС по Кегичівському та Сахновщинському районах ГТУЮ у Харківській області йому стало відомо про накладення на нього адміністративного штрафу. 15 листопада 2019 року на запит він отримав підтвердження про це із селищної ради.
Тоді дізнався, що за рішенням відповідача на нього накладено адміністративне стягнення. 
Позивач вважає постанову незаконною та необґрунтованою, з огляду на таке: 
Фактично, вказана територія (земельна ділянка) прилягає до магазину позивача, але йому не належить, не орендується, і за ним не закріплена. Йому невідомо, щоб стан цієї території у липні-серпні 2019 року перевірявся - у зв`язку з цим до нього ніхто не звертався, актів не складав і з ними не знайомив. Протокол про адміністративне правопорушення він не підписував, його копія йому не надавалась, повістку не отримував. За наданою відповідачем копією поштового повідомлення (його оформлено 13 серпня 2019 року), зазначає, що коли б навіть і отримав повістку, вона не могла мати юридичних наслідків, оскільки, це відбулось після винесення оскарженого рішення.
Вважає, що порядок розгляду справи не дотримано, про докази у ній йому нічого не відомо.
Звернув увагу, що оскаржене рішення не містить дати вчинення правопорушення, площі території, ступеню її забур`яненості, порушених норм Правил благоустрою, статті КУпАП. Якщо у рішенні малась на увазі ст.152 КУпАП, то розмір накладеного заходу стягнення визначено з порушенням ст.33-34 Кодексу, без вивчення і врахування особи та жодної з пом`якшуючих обставин.
Також позивач повідомив, що він був позбавлений прав знайомитися з матеріалами, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, користуватися допомогою адвоката, бути присутнім при розгляді, своєчасно оскаржити рішення.
Оскільки, дізнавшись про рішення, у період 19-26 листопада 2019 року він був на лікуванні, і не міг скористатись правом на оскарження з поважної причини, що підтверджує медичною довідкою.
Рішенням Кегичівського районного суду Харківської області  від 13.01.2020 року  адміністративний позов задоволено частково.
Скасовано рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради Харківської області від 09 серпня 2019 року, винесене згідно з протоколом №17 від 26 липня 2019 року, про накладення на   ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу 1360 грн. за порушення Правил благоустрою - забур`янення території по АДРЕСА_1 . 
Справу про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради Харківської області.  
Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням норм матеріального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення Кегичівського районного суду Харківської області  від 13.01.2020 року та залишити позовні вимоги без розгляду. 
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, відповідач зазначає, що Кегичівська селищна рада усі процесуальні документи пов`язані із адміністративним правопорушенням, зокрема: припис, протокол, повістку, рішення направляла належним чином ОСОБА_1 , який у свою чергу свідомо відмовлявся отримувати відправлення з Кегичівської селищної ради.
Таким чином відповідач вважає, що відмова ОСОБА_1 від отримання процесуальних документів не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду, а фактично є реалізацією ним своїх прав на власний розсуд.
На підставі вищезазначеного, відповідач вказує на те, що суду першої інстанції було доведено відповідачем про факт пропуску позивачем строку на оскарження, суд першої інстанції оцінки доводам відповідача не надав та розглянув справу по суті без достатніх на те правових підстав.
Відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить апеляційну скаргу задовольнити. 
Позивач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Представники сторін про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.
Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст.        229        та ч. 2 ст.        313        Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що згідно з рішенням адміністративної комісії від 09 серпня 2019 року, на підставі протоколу №17 від 26 липня 2019 року, за порушення Правил благоустрою - забур`янення території по АДРЕСА_1 , смт . Кегичівка, Харківської області, на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу - 1360 грн. Це підтверджено копією згаданого рішення (а.с.36).
В послідуючому позивач звернувся до суду із даним позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої виходив з того, що оскаржуване рішення прийняте не у спосіб, визначений законом, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі-КУпАП), Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 р. № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР), «Про благоустрій населених пунктів» від 06.09.2005 р. № 2807-IV (далі - Закон № 2807-IV), Правилами благоустрою, затверджених Кегичівською селищною радою.
Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 1 Закону № 2807-IV благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.
За вимогами п.1 ч.2 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також прилеглу до цих об`єктів територію. Згідно ч.1 ст. 34 Закону, з цих питань приймаються Правила благоустрою території населеного пункту. Ці Правила, як передбачено п.1,2,5,6 ч.2 цієї статті Закону, мають включати порядок здійснення благоустрою та утримання відповідних територій, вимоги до їх впорядкування та санітарного очищення, розміри меж цієї території у числовому значенні.
Пунктом 2 статті 10 Закону № 2807-IV передбачено, що саме до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Закону № 280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Частиною 2 статті 5 КУпАП регламентовано, що сільські, селищні, міські ради встановлюють відповідно до законодавства правила, за порушення яких адміністративну відповідальність передбачено статтями 152, 159 і 182 цього Кодексу.
Згідно зі ст. 152 КУпАП порушення правил благоустрою територій населених пунктів тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
У ст. 280 КУпАП визначено, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, повинно бути з`ясовано, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також повинно бути з`ясовано інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладанні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки.
У ч. 1 ст. 268 КУпАП визначено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Системний аналіз викладених правових норм надає підстави стверджувати, що затвердження правил благоустрою населених пунктів та здійснення контролю за їх дотриманням належить до компетенції відповідних органів місцевого самоврядування, які в разі встановлення порушення вказаних правил уповноважені застосовувати до правопорушників відповідні заходи реагування у порядку ст. 152 КУпАП.
При цьому, слід враховувати, що законодавством регламентовано чіткий і послідовний порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення Правил благоустрою, який, окрім іншого, передбачає обов`язок контролюючого органу забезпечити повне і всебічне дотримання процесуальних прав підконтрольного суб`єкта та належне оформлення відповідної документальної бази.
Як було встановлено судом першої інстанції та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що інспектором з благоустрою виконавчого комітету Кегичівської селищної ради Харківської області Драгущенком О.П. 17 липня 2019 року складено припис №38 відносно ОСОБА_1 , а саме утримання прилеглої території в неналежному стані за адресою АДРЕСА_1 , шляхом покосу та прибирання даної території. Дане порушення необхідно усунути не пізніше ніж 24 липня 2019 року, про виконання повідомити та можливість у разі не виконання припису притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.25). Вказаний припис було направлено позивачеві засобами поштового зв`язку, який ним отримано 18 липня 2019 року, що підтверджується поштовими документами (а.с.26).    
Згідно з ч. 2 ст. 254 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
У ст.268 КУпАП передбачені права особи, яка притягається до відповідальності.
Згідно зі ст.277 2 КУпАП, повістка у справі вручається не пізніш як за 3 доби до розгляду.
За правилами ст.279 КУпАП, перед початком розгляду справи учасникам роз`яснюються їх права і обов`язки, заслуховуються їх пояснення, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Відповідно до  ст. 280 КУпАП  орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 256 КпАП України визначено, що у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
З матеріалів справи встановлено, що 26.07.2019 р. інспектором з благоустрою при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради Харківської області складено протокол № 17 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого під час повторної перевірки об`єкта благоустрою за адресою АДРЕСА_1 виявлено порушення правил благоустрою Кегичівської селищної ради, а саме утримання прилеглої території в неналежному стані (а.с. 27), що є порушенням п.п 2.10, 3.2, 3.8 Правил благоустрою території селища, затвердженим рішенням № 79 Кегичівської селищної ради Харківської області від 18.02.2016 р., за яке статтею 152 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач під час винесення протоколу був відсутній,  копію протоколу ОСОБА_1 . , як зазначає відповідач, направлено засобами поштового зв`язку.
Однак з матеріалів справи, а саме опису поштових вкладень, вбачається, що був  надісланий припис № 17 від 26.07.2019 р., який не отриманий позивачем, як зазначено поштою, "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язку щодо пересилання поштового відправлення" (а.с.31-32).
В зв`язку з чим не можливо встановити саме який документ був надісланий позивачу та чи було надіслано саме копію протоколу № 17  на адресу ОСОБА_1.
Будь яких належних, достатніх доказів які б підтверджували, що протокол про адміністративне правопорушення від 26.07.2019 р. № 17 було складено у присутності позивача та/або принаймні, що він був обізнаний з приводу його складання та йому було забезпечено реальну можливість бути присутнім та надати відповідні пояснення відповідачу, ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Водночас,  колегія судів звертає увагу, що відповідачем в порушення вимог ст. 286 КУпАП не було роз`яснено ОСОБА_1 його  прав, про що свідчить відсутність її підпису на протоколі.
Також матеріали справи свідчать про те, що 01.08.2019 р. ОСОБА_1 було надіслано лист, в якому повідомлялось про розгляд 09.08.2019 р. справи про порушення ним Правил благоустрою, який ним не було отримано з зазначенням поштою 15.08.2019 р. "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язку щодо пересилання поштового відправлення" (а.с.33-34). 
Відповідно до ст. 283 КУпАП, постанова органу селищної ради, яка приймається у формі рішення, має містити опис обставин (до яких, зокрема, відносяться, дата, час і місце вчинення адміністративного правопорушення тощо), зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність. Рішення по справі про адміністративне правопорушення у сфері благоустрою, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити посилання на порушену норму відповідних правил.
З матеріалів справи встановлено, що оскаржуване рішення не містить дати вчинення правопорушення, порушену норму Правил благоустрою та відповідну статтю КУпАП(а.с. 36)
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем під час винесення протоколу  та оскаржуваного рішення було грубо порушено вищезазначені правові норми чинного законодавства.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
Згідно ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за дане правопорушення, з тим, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, виходячи із повноважень, встановлених п.2 ч.1 ст. 293 КУпАП, з урахуванням висновку про розгляд відповідачем справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача без дотримання процедури, встановленої  КУпАП, виконання яких може вплинути на рішення по справі, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що після вирішення питання про скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності адміністративна справа підлягає новому розгляду.
Щодо доводів апелянта про залишення позову без розгляду, в зв`язку з порушенням позивачем строку звернення до суду, колегія судів зазначає.
Вимогами ч.1    ст.2 КАС України    передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1    ст. 5 КАС України    кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Правовідносини з приводу строків звернення до адміністративного суду унормовані    ст.122 КАС України.
Відповідно до ч.2    ст.122 КАС України    для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
У частині 3 цієї статті зазначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Предметом оскарження по даній справі є рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Так ч.2    ст.286 КАС України    регламентовано, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Згідно зі    статтею 289 КУпАП    скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Тобто, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний 10-денний строку, який обчислюється з дня винесення постанови.
При цьому, слід враховувати, що пропуск цього строку не є безумовною підставою для повернення адміністративного позову, оскільки, за наявності поважних причин його пропуску, такий строк може бути поновлено.
Судом першої інстанції було встановлено, що позивач  отримав оскаржувану постанову, винесену адміністративною комісію, що діє при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради 15 листопада 2019 року у справі про порушення Правил Благоустрою, та у період з 18 по 28 листопада 2019 року знаходився на лікуванні в Кегичівській ЦРЛ ( а.с.5).
Вказаний факт не було спростовано відповідачем. Так, текст листа за вх № 60/02.23 від 12.08.2019 р., не має даних та додатку про направлення оскаржуваного рішення (а.с. 35). Крім того вказану кореспонденцію не було отримано позивачем, про що свідчить довідка укрпошти від 15.08.2019 р., в якій зазначено "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язку щодо пересилання поштового відправлення" (а.с.37). 
При цьому, доказів того, що зазначену оскаржуване рішення прийнято в присутності позивача, матеріали справи не містять
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що відповідно до ч. 2    ст. 6 КАС України    суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а    ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"    визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції" від 16 грудня 1992 р.).
У Рішенні у справі "Белле проти Франції" від 4 грудня 1995 року Європейський суд з прав людини зазначив, що "стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права".
Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми та їх застосування не повинні перешкоджати учасникам провадження використовувати доступні засоби захисту (Рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року).
З огляду на вищевикладене у сукупності, а також той факт, що, як вбачається з матеріалів адміністративного позову, процесуальний строк на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень пропущений позивачем з поважних причин, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції правомірно поновив позивачу процесуальний строк на оскарження рішення суб`єкта владних повноважень.
Відповідач, заперечуючи проти позову, в порушення вимог ч.2 ст. 77 КАС України, не надав жодних належних і допустимих доказів на підтвердження законності та обґрунтованості прийнятого рішення адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичівської селищної ради Харківської області від 09 серпня 2019 року.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові  особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.   
Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст.ст.    242,    243,    250,    308,    310,    315,    316,    321,    322,    272, 286  Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Кегичовської селищної ради Харківської області   залишити без задоволення.
Рішення Кегичівського районного суду Харківської області від 13.01.2020 року по справі № 624/910/19  залишити без змін.  
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий	
Судді	   	Я.В. П`янова    В.В. Зеленський   	
Повний текст постанови складено  20.02.2020 року