ПОСТАНОВА
Іменем України

19 лютого 2020 року 
м. Київ
справа № 750/8580/16-а
адміністративне провадження № К/9901/11742/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
головуючого - Стародуба О.П., 
суддів - Єзерова А.А., Кравчука В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.10.2016р. (суддя - Литвиненко І.В.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р. (судді - Мамчур Я.С., Горяйнов А.М., Троян Н.М.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України  про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити дії,
в с т а н о в и в :
У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив:
визнати незаконним та скасувати рішення Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;
зобов`язати Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дня подачі такої заяви.
Просив поновити строк звернення до суду.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що відповідачем протиправно відмовлено йому у переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію зі зменшенням пенсійного віку, оскільки відсутні первинні документи, підтверджуючі нарахування йому заробітної плати у подвійному розмірі у липні 1986 року, як доплату за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вважає дії відповідача протиправними та такими, що не ґрунтуються на нормах закону.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.10.2016р. позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» залишено без розгляду. (а.с. 38 - 39)
Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.10.2016р., яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р., позов задоволено частково.
Визнано незаконними дії Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України щодо відмови у переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Зобов`язано Чернігівське об`єднане управління Пенсійного фонду України перевести позивача з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» починаючи з 23.05.2016р.
В іншій частині позову відмовлено.
З ухваленими у справі рішеннями не погодився відповідач, звернувся до суду з касаційною скаргою, в    якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову.
В обґрунтування касаційної скарги посилається на те, що позивачем не надано первинних документів, які б підтверджували його участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у липні 1986 року. Вказана у довідці форми №122 доплата у розмірі 21,70 крб не підтверджена іншими документами, як заробітна плата, виплачена позивачу у подвійному розмірі за роботу в зоні відчуження, а тому призначити пенсію відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає законних підстав.
У відзиві на касаційну скаргу позивач просив залишити її без задоволення, а судові рішення без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права суд приходить до висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів та передбачених законом підстав.
Так, в ході розгляду справи по суті судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданим 15.04.1991р. (а.с. 4)
Згідно копії наказу від 23.07.1986р. №170-ок по Автомобільній колоні № 2236 позивача відряджено до м. Чорнобиль для перевезення вантажів. (а.с. 16)
Відповідно до копії особового рахунку позивача №405 в липні 1986 року останній отримав доплату, в рахунку якого міститься запис про виплату заробітної плати в двохкратному розмірі 21,70 крб. (а.с. 15)
Згідно довідки Чернігівського автотранспортного підприємства №17462 від 13.01.1993р. №48 позивач в період з 24.07.1986р. по 25.07.1986р. знаходився у 30-ти кілометровій зоні в м. Чорнобилі по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. За період з 24.07.1986р. по 25.07.1986р. позивачу виплачена підвищена заробітна плата у подвійному розмірі в сумі 30,18 крб. (а.с. 11)
02.07.2015р. позивач звернувся до відповідача із заявою про перехід із пенсії по інвалідності, призначеної на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с. 8)
Протоколом відповідача від 31.07.2015р. позивачу відмовлено у задоволенні такої заяви. (а.с. 9)
При цьому позивача повідомлено про те, що на підтвердження участі у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС позивачем надано довідку ПАТ «Чернігівське автотранспортне підприємство 17462» форми №122. В свою чергу управлінням Пенсійного фонду проведено зустрічну перевірку первинних документів, які підтверджують факт перебування у зоні відчуження, в ході якої відповідачу надано наступні документи - особовий рахунок по заробітній платі №405 за 1986 рік, наказ про відрядження Автомобільної колони №2236 від 23.07.1986р. №170-ок. Згідно зазначеного наказу позивач був відряджений для перевезення вантажів в м. Чорнобиль з липня 1986 року. У довідці від 01.07.2015р. №267 ПАТ «Чернігівське автотранспортне підприємство 17462» вказує, що за період з 23.07.1986р. по 24.07.1986р. позивачу виплачена підвищена заробітна плата в двократному розмірі в сумі 21,70 крб, а відповідно до даних особового рахунку 1986 року інформація про оплату роботи в зоні відчуження (кількість днів, сума) і за що виплачена сума 21,70 крб не зазначено.
Також повідомлено про те, що оскільки довідка форми №122 видана на підставі наказу про відрядження №170-ок від 23.07.1986р. та особового рахунку за 1986р., де сума нарахувань 21,70 крб не розшифрована, як доплата за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, а інших первинних документів (посвідчення відрядження, шляхові листи та інші), які б підтверджували роботу в зоні відчуження до зустрічної перевірки не надано, а тому призначити пенсію відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» немає законних підстав.
23.05.2016р. позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про перехід із пенсії по інвалідності на пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». (а.с. 10)
Листом Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 30.05.2016р. №11630/05 позивачу відмовлено у задоволені такої заяви, оскільки довідка форми №122, видана на підставі наказу про відрядження №170-ок від 23.07.1986р. та особового рахунку за липень 1986 року де сума нарахувань 21,70 крб, не розшифрована як доплата за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС в зоні відчуження, а інших первинних документів, які б підтверджували роботу в зоні відчуження до зустрічної перевірки не надано. (а.с. 13)
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду із позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що право на пільгову пенсію із зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» мають учасники ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, які працювали з 01.07.1986р. по 31.12.1986р. в зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів. 
Згідно абзацу 4 статті 15 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями. Основним документом, що визначає час виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС безпосередньо в зоні відчуження є довідка форми 122, затв. постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань №122 від 09.03.1988р., що видається на підставі первинних документів лише тими підприємствами, установами, організаціями, у складі яких працівник безпосередньо виконував роботи з ліквідації аварії.
Суди дійшли висновку, що позивач виконував роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 23.07.1986р. по 24.07.1986р. в м. Чорнобиль, вказані обставини встановлені в судовому засіданні, а також підтверджені належними та допустимими доказами, а тому дії відповідача щодо відмови у переході з пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» є протиправними.
З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій колегія суддів погоджується і вважає, що вони відповідають нормам матеріального та процесуального права і фактичним обставинам справи, а мотиви та доводи наведені у касаційній скарзі, висновки судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують і є безпідставними з наступних доводів та передбачених законом підстав.
Так, відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тут і далі в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин,  особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.
За правилами абзацу третього пункту 1 частини першої статті 55 Закону  України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» особам, які працювали з 01.07.1986р. по 31.12.1986р. у зоні відчуження від 1 до 5 календарних днів, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, на 5 років.
Оскільки в ході розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій встановлено факт роботи позивача протягом двох днів в зоні ЧАЕС, за правилами абзацу 3 пункту 1 частини 1 статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, і відповідач протиправно відмовив у призначенні позивачу такої пенсії, а тому суди обгрунтовано прийняли рішення про часткове задоволення позову.
Посилання відповідача на непідтвердження первинними документами розміру виплаченої в період роботи в зоні ЧАЕС заробітної плати не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії, оскільки за правилами статті 55 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» обов`язковою умовою для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є лише факт роботи протягом 1 - 5 календарних днів у зоні і такі обставини знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 341 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскільки при ухваленні судових рішень суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували норм матеріального права, порушень норм процесуального права не допустили, тому суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а судових рішень - без змін.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, 
п о с т а н о в и в :
Касаційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України залишити без задоволення, а постанову Деснянського районного суду м. Чернігова від 13.10.2016р. та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 29.11.2016р. - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                
О.П. Стародуб                                        
А.А Єзеров
В.М. Кравчук