Ухвала
Іменем України 
02 березня  2020 року
м. Київ
справа № 583/3671/17
провадження № 51-1229 ск 19
Верховний Суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року,
встановив:
Вироком Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано невинуватими у висунутому їм обвинуваченні за  ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 14 серпня 2017 року,           11 жовтня 2017 року та епізодами від: 28 вересня 2017 року; 03 жовтня 2017 року;     09 жовтня 2017 року та виправдано їх у зв?язку із відсутністю в їх діях складу кримінального правопорушення.
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року вирок суду першої інстанції змінено в частині визнання невинуватими ОСОБА_4 та             ОСОБА_5 у висунутому їм обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами від 14 серпня  2017 року, 11 жовтня 2017 року та епізодами від: 28 вересня            2017 року; 03 жовтня 2017 року; 09 жовтня 2017 року  за відсутністю складу злочину.
Постановлено вважати обсяг викраденого майна за епізодами від 14 серпня          2017 року, 11 жовтня 2017 року таепізодами від: 28 вересня 2017 року; 03 жовтня 2017 року; 09 жовтня 2017 року, за якими обвинувачені ОСОБА_6 та         ОСОБА_5 виправдані за відсутністю складу злочину, таким, що виключений судом із обсягу обвинувачення.
Виключено із вироку суду зарахування в строк покарання обвинуваченому          ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення з 19 січня 2003 року по 09 червня     2004 року із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі ч. 5 ст. 72 КК України в редакції закону № 838 від 26 листопада 2015 року.
В іншій частині вирок суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_5 залишено без зміни.
Судові рішення щодо ОСОБА_5 у касаційному порядку не оскаржуються.
Ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року, на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 грудня             2019 року.
Вищевказаною ухвалою Верховного Суду було прийнято рішення по суті вимог касаційної скарги, поданої засудженим ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 грудня   2019 року щодо нього.
26 лютого 2020 року до Верховного Суду надійшла повторна касаційна скарга  засудженого   ОСОБА_6 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 грудня   2019 року щодо нього, яка подана з тих самих підстав та за якою ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року було відмовлено у відкритті касаційного провадження на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України. 
Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, та додані до неї копії судових рішень, суд дійшов висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.
Відповідно до положень ст. ст. 424, 425 КПК України, процесуальним законом не передбачено можливості багаторазового оскарження в касаційному порядку особою судових рішень, які вже були предметом перегляду суду касаційної інстанції за касаційною скаргою цієї особи. Конституційний суд України рішенням від 11 березня 2010 року № 8-рп/2010 встановив, що визначення у положенні пункту 8 частини третьої статті 129 Конституції України як однієї з основних засад судочинства "забезпечення ... касаційного оскарження рішення суду" у системному зв`язку з положеннями частини першої статті 8,  статті 125 Основного Закону України означає лише одноразове касаційне оскарження та перегляд рішення суду.     
Таким чином, враховуючи те, що ухвалою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 , оскільки з касаційної скарги та доданих до неї судових рішень не вбачалось підстав для її задоволення, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 використав своє право на касаційне оскарження судових рішень щодо себе, у зв`язку із чим зазначені рішення не можуть бути предметом касаційного перегляду вдруге.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в касаційному порядку.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані судові рішення щодо ОСОБА_6 не можуть вдруге бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.
Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на вирок Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 січня 2019 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 грудня             2019 року.
 Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                            ОСОБА_3