ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/661/20 Справа № 171/364/18 	  	Суддя у 1-й інстанції - Хоруженко Н. В. Доповідач - Макаров М. О.	

Категорія 24

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого – судді Макарова М.О.         
суддів – Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.
при секретарі – Керімовій-Бандюковій Л.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2019 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" про списання заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2015 року ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за теплову енергію. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивачем здійснюється діяльність щодо виробництва, постачання та передачі електричної та теплової енергії. У тому числі позивачем здійснюється надання послуг з централізованого опалення та гарячого водовідведення до будинку АДРЕСА_1 , власницею квартири за № АДРЕСА_2 вказаного будинку є відповідач ОСОБА_1 .. Відповідач здійснила самовільне відключення від системи центрального опалення, не уклала договір на надання житлово-комунальних послуг і не здійснює оплату за такі послуги, в результаті чого за надані позивачем послуги за період з 01 грудні 2014 року до 30 квітня 2017 року існує заборгованість відповідача у розмірі 9148,36 грн. Вважають, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання. Позивач звертався до суду з заявою про видачу судового наказу, 13 жовтня 2017 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області було видало судовий наказ, однак за заявою відповідача ухвалою суду від 22 грудня 2017 року судовий наказ було скасовано, а тому позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості.
15 червня 2019 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання суми боргу безпідставно нарахованою, списання заборгованості. Позовні вимоги за зустрічним позовом обґрунтовано тим, що на підставі договору дарування від 04.03.2010 року вона є власником квартири АДРЕСА_3 . Під час вселення та на теперішній час у даній квартирі відсутні прилади опалення, а тому ніяких комунальних послуг від позивача вона не отримує, договір з позивачем вона не укладала, рішеннями судів підтверджений факт відключення квартири, однак позивач безпідставно продовжує нараховувати борг. Позивачем не надано доказів та належних розрахунків з чого саме складається борг, чи це є опалення місць загального користування чи мереж будинку. За усною інформацією у цьому будинку самим позивачем здійснено відключення деяких квартир від мереж опалення, а тому ніякого розбалансування не виникло. Крім того позивач, достовірно знаючи про відсутність приладів опалення не намагався вирішити спірне питання, укласти договір, а отже будь-яких зобов`язань між сторонами не виникло. На час звернення до суду сплинув строк позовної давності. Тому просить суму боргу 9148,36 грн. визнати безпідставно-нарахованою, та зобов`язати позивача списати її.
Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2019 року позов ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" в особі Відокремленого підрозділу "Криворізька теплова електрична станція ПАТ "ДТЕК Дніпроенерго" суму заборгованості за теплову енергію в розмірі 9148,36 грн.; вирішено питання стосовно судових витрат; у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що відповідач споживала теплову енергію у заявлений у позові розмірах та у добровільному порядку не відшкодувала позивачеві її вартість, при цьому, не укладення договору та самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати спожитої теплової енергії, а тому позовні вимоги  ОСОБА_1  до ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання заборгованості безпідставно-нарахованою та списання заборгованості задоволенню не підлягають, а позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" про стягнення з ОСОБА_1  на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" заборгованість за отриману та використану теплову енергію в розмірі 9148,36 грн. слід задовольнити. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні первісного позову відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом ухвалене незаконне та необґрунтоване рішення, оскільки послуги з теплопостачання їй не надавались та не отримувались у зв`язку з відсутністю батарей центрально опалення у квартирі.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , на підставі договору дарування квартири, нотаріально посвідченого 04 березня 2010 року та зареєстрованого КП «Апостолівське БТІ» 11 березня 2010 року.
Сторони в судовому засіданні не заперечували, що позивачем здійснюється постачання теплової енергії в будинок АДРЕСА_1 , в квартирі АДРЕСА_2 цього будинку, яка є власністю відповідача ОСОБА_1 , відсутні батареї централізованого опалення.
Ця ж обставина встановлена і рішенням Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2015 року, яке на даний час набрало законної сили, а тому має для суду преюдиційне значення, і вказані обставини не підлягають доказуванню.
Між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу постачання та використання теплової енергії, оскільки позивач вважає, що ним фактично надаються житлово-комунальні послуги, і відповідач зобов`язана сплатити їх вартість, а відповідач вважає, що не повинна сплачувати вартість послуг, оскільки не отримує їх.
Задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи у задоволенні зустрічного позову районний суд обґрунтовано виходив з того, що відповідач споживала теплову енергію у заявлений у позові розмірах та у добровільному порядку не відшкодувала позивачеві її вартість, при цьому, не укладення договору та самовільне відключення від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати спожитої теплової енергії, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «ДТЕК Дніпроенерго» про визнання заборгованості безпідставно-нарахованою та списання заборгованості задоволенню не підлягають, а позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" заборгованість за отриману та використану теплову енергію в розмірі 9148,36 грн. слід задовольнити. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої–третьої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.
Згідно з пунктами 24, 25 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі – Правила № 630), споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється.
Правила № 630 передбачають, що договір про надання послуг укладається між виконавцем послуг і споживачем.
Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги.
Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.
Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).
При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 «Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4).
Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення.
Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі – Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання.
Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає.
Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому.
Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та доказів ненадання йому послуг з постачання тепла.
Разом з тим, суд першої інстанції встановив, що у квартирі відповідача відсутні батареї, однак це не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання їй послуг з постачання тепла.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про теплопостачання» місцева (розподільча) теплова мережа – сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.
Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири.
Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання.
Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11 листопада 2015 року у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15.
Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про задоволення первісних позовних вимог та відмову у задоволенні зустрічного позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що послуги з теплопостачання їй не надавались та не отримувались у зв`язку з відсутністю батарей центрально опалення у квартирі, не спростовують факт надання позивачем послуг з теплопостачання.
Також, доводи апеляційної скарги про неправомірне нарахування позивачем оплати за послуги з теплопостачання через фактичне невикористання нею цих послуг у зв`язку з відсутністю приборів опалення у квартирі не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 не дотрималась порядку відключення її квартири від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води багатоквартирних будинків з ініціативи споживачів.
Крім того, доводи відповідача про те, що позивачем порушено строк позовної давності, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки позивач звертався до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з заявою про видачу судового наказу, що свідчить про переривання строку позовної давності. 
З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди відповідача з ухваленими у справі судовим рішенням.
При цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (пункти 29, 30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі «Руїз Торіха проти Іспанії»). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Згідно положень ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, - 

П О С Т А Н О В И Л А : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – залишити без задоволення.
Рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2019 року -  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Е.Л. Демченко

Т.Р. Куценко