ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
18 лютого 2020 року           справа №360/3145/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: судді-доповідача: Казначеєва Е.Г., суддів: Гаврищук Т. Г., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. у справі № 360/3145/19 (головуючий І інстанції А.Г. Секірська) за позовом адвоката Оковітова Романа Володимировича, як представника фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Луганській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

                                                         ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач, ФОП ОСОБА_1 ) звернулась до Луганського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Луганській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці в Луганській області), в якому просила: визнати протиправною та скасувати постанову ГУ Держпраці у Луганській області від 06.06.2019 № ЛГ445/34/НД/ПД/П/ІП-ФС про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у розмірі 125190,00 грн.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019року задоволено позовні вимоги, а саме суд: визнав протиправною та скасував постанову ГУ Держпраці у Луганській області від 06 червня 2019 року № ЛГ445/34/НД/ПД/П/ІП-ФС про накладення штрафу уповноваженими особами на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 у розмірі 125190,00 грн.; стягнув на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держпраці у Луганській області витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921,00 грн.
Відповідач, не погодившись з таким рішенням суду, звернувся до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що від ОСОБА_2 надійшло звернення про порушення позивачем відносно неї трудового законодавства. Під час спілкування з ОСОБА_2 посадовими особами відповідача з`ясовано про працю заявниці у позивача без належного оформлення трудових правовідносин, без внесення записів у трудову книжку, та наявність заборгованості із заробітної плати. Вказана інформація у розумінні пп. 3 п. 5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (далі за текстом - Порядок № 295), є джерелом, доступ до якого не обмежений законодавством. Зазначене спростовує посилання суду першої інстанції щодо відсутності на дату винесення наказу про проведення інспекційного відвідування підстав визначених пп. 3 п. 5 Порядку № 295. Апелянт зазначає, що нормативні акти не встановлюють жодних вимог до оформлення та відібрання пояснень від працівників, отже вони складаються у довільній формі. ОСОБА_3 фактично виконувала певну роботу та спілкувалась з позивачем, адміністратором, іншими особами та клієнтами без залучення перекладача жестової мови. Також, можливість вказаної особи спілкуватись без перекладача та розуміння того, що відбувається, підтверджується поясненнями наданими суду та під час інспекційного відвідування. Також, під час інспекційного відвідування здійснено відео фіксування у відповідності до пп. 6 п.11 Порядку № 295, отже вказаний відеозапис є належним доказом. Стосовно висновків суду щодо відсутності в матеріалах відвідування документів стосовно відносин позивача та ОСОБА_4 , звернення якої стало підставою для відвідування, апелянт зазначив, що позивач в порушення Порядку № 295 не надала документи та пояснення щодо вказаної особи, отже, неможливо було скласти висновки та прийняти відповідні рішення інспектором праці. Апелянт зазначає, що ОСОБА_4 не була присутня під час проведення відвідування, що виключає можливість відібрання у неї пояснень.  Суд в порушення вимог КАС України залишив поза увагою клопотання про виклик в якості свідка ОСОБА_4 , якій відомі обставини щодо фактичного допущення до роботи ОСОБА_3 з 2018 року.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , зареєстрована як фізична особа - підприємець  (а.с. 29).
05.04.2019 до відповідача надійшла заява ОСОБА_4 за вх. № І-74/10-15, в якій було зазначено, що вона працювала на приватного підприємця в салоні краси, розташованому за адресою: АДРЕСА_4 з листопада минулого року. З січня по березень працювала практично без вихідних, роботодавець обіцяв виплатити заробітну плату протягом всього часу. Працювала 3 місяці, кожного разу, коли підіймала питання щодо виплати заробітної плати, отримувала відмову. Коли вона вирішила припинити роботу, вимагали відпрацювати 1,5 роки за контрактом, та сплатити штраф 7500 грн. Заробітну плату так і не було виплачено, у зв`язку з чим заявник звернулася в правоохоронні органи (а.с. 179).
До заяви були додані фотокопії контракту від 16.11.2018, укладеного між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , відповідно до пункту 1 якого він є трудовим договором, терміном дії з 16.11.2018 по 16.05.2020 (арк.спр. 179 зв.), роздруківки скріншотів переписки у Viber (арк.спр. 180-181), договору від 19.11.2018 про навчання на курсах між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (арк.спр. 180 зв.-181), цивільно - правового договору від 14.02.2019, укладеного між ФОП ОСОБА_6 та ОСОБА_4 про надання послуг майстра нігтьового сервісу (а.с. 183).
22.04.2019 першим заступником ГУ Держпраці у Луганській області І.Удовенком видано наказ № 420 "Про проведення інспекційного відвідування фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ", яким відповідно до підпункту 1, 3 пункту 5 та пункту 10 Порядку № 295, керуючись статтею 12 Конвенції МОТ № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованої Законом № 1985-IV, за результатами аналізу інформації, отриманої із звернення ОСОБА_4 , доручено проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ; місце проведення діяльності: АДРЕСА_4 ) ) головному державному інспектору відділу державного нагляду у сфері трудових відносин управління з питань праці ГУ Держпраці у Луганській області Башинській Оксані Володимирівні, начальнику відділу експертизи умов праці управління з питань праці ГУ Держпраці у Луганській області Нагорному Віктору Вікторовичу, інспекційне відвідування здійснити у строк з 22 квітня 2019 року по 23 квітня 2019 року; під час проведення заходу перевірити додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника (ів) до роботи без оформлення трудового договору, в частині порушення законодавства про працю при звільненні (а.с. 57).
 22.04.2019 заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Д. Рисухіним на підставі наказу від 22.04.2019 № 420 видано направлення на проведення інспекційного відвідування № 01-17/492, в якому, зокрема, зазначено початок інспекційного відвідування: з 22 квітня 2019 року, закінчення інспекційного відвідування - 23 квітня 2019 року; тип заходу: позаплановий, вид заходу: інспекційне відвідування; предмет здійснення інспекційного відвідування: перевірити додержання законодавства про працю в частині фактичного допуску працівника(ів) до роботи без оформлення трудового договору, в частині порушення законодавства про працю при звільненні. Також міститься прохання забезпечити особисту присутність або уповноваженої особи під час проведення інспекційного відвідування (а.с. 58).
22.04.2019 інспектором праці підписано Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ445/34/НД у зв`язку зі створенням перешкод у діяльності інспектора праці - ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування - ЛГ445/34/ПД, строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 25.04.2019 (а.с. 60-63).
22.04.2019 видано Вимогу про надання/поновлення документів № ЛГ445/34/ПД, якою ФОП ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 25.04.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування (а.с. 64-65).
Зазначені акт та вимогу направлено на адресу реєстрації ОСОБА_1 рекомендованим листом, який повернуто на адресу відправника за даними з веб-сайту Укрпошти (а.с. 94).
25.04.2019 інспектором праці підписано Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ445/34/НД, у зв`язку зі створенням перешкод у діяльності інспектора - відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, строк проведення інспекційного відвідування зупинено до 10.05.2019 (а.с. 66-67)
25.04.2019 видано Вимогу про надання/поновлення документів № ЛГ445/34/ПД, якою ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 10.05.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування (а.с. 68-69).
25.04.2019 ОСОБА_1 підписала акт від 25.04.2019 № ЛГ445/34/НД та отримала вимогу, про що свідчить її розписка.
26.04.2019 інспектором праці підписано Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування № ЛГ445/34/НД у зв`язку зі створенням перешкод у діяльності інспектора - ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування; ненадання для ознайомлення книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, їх завірених об`єктом відвідування копій або витягів; ненадання керівником (його уповноваженим представником)/працівниками об`єкта відвідування усних та/або письмових пояснень з питань, що стосуються законодавства про працю; відсутністю документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, відомості про зупинення строку проведення інспекційного відвідування відсутні (а.с. 70-71).
26.04.2019 видано Вимогу про надання/поновлення документів № ЛГ445/34/ПД, якою ОСОБА_1 зобов`язано у строк до 10 год. 00 хв. 10.05.2019 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування (а.с. 72-73).
Вимога від 26.04.2019 отримана ОСОБА_1 , про що свідчить її підпис, а з акта від 26.04.2019 № ЛГ445/34/НД вбачається, що копія акта та письмова вимога від 26.04.2019 надіслані об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення трек - код 9311301852353 (а.с. 71 зв.). 
Відправлення згідно з інформацією з веб-сайту Укрпошти вручено особисто 03.05.2019 (а.с. 94 зв.).
11.05.2019 інспектором праці Башинською О.В., службове посвідчення № 34, складено Акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЛГ445/34/НД/ПД/АВ, в розділі ІІІ "Опис виявлених порушень" зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 законодавства про працю: 1) частина перша статті 21 КЗпП України - у ФОП ОСОБА_1 ОСОБА_3 працює за відсутності трудового договору, що є порушенням частини першої статті 21 КЗпП України; 2) частина третя статті 24 КЗпП України - у ФОП ОСОБА_1 працює ОСОБА_3 , працівник допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, що ж порушенням частини третьої статті 24 КЗпП України (а.с.. 74-77).
В розділі ІІ "Опис стану додержання вимог законодавства про працю" Акта від 11.05.2019 № ЛГ445/34/НД/ПД/АВ зазначено, що за наданими 10.05.2019 ФОП ОСОБА_1 документами відповідно до вимоги від 25.05.2019 № ЛГ445/34/ПД, станом на 10.05.2019 працює один найманий працівник - ОСОБА_7 - майстер манікюру, трудовий договір від 19.04.2019. Під час проведення інспекційного відвідування була надана цивільно - правова угода, а саме: ОСОБА_3 - укладено цивільно - правовий договір від 19.04.2019 № б/н, термін дії договору: з 19.04.2019 по 30.04.2019. У договорі передбачено, що ФОП ОСОБА_1 (далі - Замовник), а ОСОБА_3 (далі - Виконавець) уклали договір про таке: Пункт 1.1 Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання виконати певну роботу. Надати послугу: учень майстра манікюру та педикюру в строк з 19.04.2019 по 30.04.2019. 1.2 Замовник забезпечує Виконавця усім необхідним для виконання тимчасової роботи (послуги), передбаченої цим договором. 3.1. Сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством. Згідно наданих пояснень від 22.04.2019 ОСОБА_3 було вказано, що вона працює на посаді майстра манікюру та педикюру з 15.05.2018, робочий день починається з 09.00 та закінчується о 20.00, графік роботи два дні працює два дні відпочиває, заробітну плату отримує готівкою у розмірі 3000 грн. У вищезазначеному цивільно - правовому договорі громадянин зобов`язується виконувати роботу надати послугу, в договорі не містяться відомості щодо того, які саме конкретний результат наданих послуг повинний передати виконавець замовникові. Надання послуг, які визначені в цивільно - правовому договорі з ОСОБА_3 , вказують на те, що предметом цього договору є процес праці, а не її кінцевий результат. Загальні правові норми, які регулюють відносини підряду, містяться в Цивільному кодексі України (далі - ЦК України). Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Документом, що підтверджує приймання замовником наданих послуг, є акт приймання - передачі виконаних робіт. На підставі акту приймання передачі виконаних робіт виплачується працівнику винагорода за виконані роботи визначені договором. Статтею 626 ЦК України визначено загальне поняття цивільно - правового договору. Відповідно, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Виконавець робіт, на відміну від найманого працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку. Наказ (розпорядження) про прийом на роботу не видається (а.с. 75).
Акт отримано ОСОБА_1 11.05.2019 та підписано без зауважень (а.с. 76).
11.05.2019 інспектором праці Башинською О.В. внесено припис про усунення виявлених порушень № ЛГ445/34/НП/ПД/АВ/П, яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 до 17.05.2019 усунути виявлені в ході інспекційного відвідування порушення частини першої та частини третьої статті 21 КЗпП України, який отримано позивачем (а.с. 78).
20.05.2019 заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Рисухіним Д.Л. прийнято рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ЛГ445/34/НД/ПД/АВ/П/ТД - на 30.05.2019 о 10:00 за адресою: м. Лисичанськ, вул. Малиновського, 1А/каб.97 (а.с. 79).
20.05.2019 за № 01-15/1748 ГУ Держпраці у Луганській області направлено ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи 30.04.2019 о 10:00 (а.с. 80), яке направлено засобами поштового зв`язку та вручено ОСОБА_1 27.05.2019 згідно із даними з сайту Укрпошти (а.с. 95).
30.05.2019 за вх. № 3383/01-13 до ГУ Держпраці у Луганській області надійшла заява ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи про накладення штрафу  у зв`язку зі знаходженням заявника на амбулаторному лікуванні, та додана до заяви довідка КП "Центр первинної медико - санітарної допомоги" Рубіжанської міської ради Луганської області (а.с. 81, 81 зв.).
30.05.2019 за № 01-15/1835 ГУ Держпраці у Луганській області направлено ФОП ОСОБА_1 повідомлення про розгляд справи 06.06.2019 о 10:00 (арк.спр. 82), яке направлено засобами поштового зв`язку та вручено ОСОБА_1 31.05.2019 згідно із даними з веб-сайту Укрпошти (а.с. 95 зв.).
06.06.2019 першим заступником начальника ГУ Держпраці у Луганській області Удовенком І.М. винесено постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № ЛГ445/34/НД/ПД/П/ІП-ФС, згідно з якою на підставі акта інспекційного відвідування від 11.05.2019 № ЛГ445/34/НД/ПД/АВ за порушення частини першої та частини 3 статті 24 КЗпП України, керуючись статтею 259 КЗпП України, статтею 53 Закону України "Про зайнятість населення", частиною 3 статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", пунктом 8 Порядку № 509, та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 125190,00 грн (а.с. 83). Постанова отримана позивачем 11.06.2019 (а.с. 96).
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та фактам, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно зі статтею 259 Кодексу законів про працю України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету  Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Пунктом 7 Положення встановлено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, визначена в Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", який був чинний на час інспекційного відвідування (далі за текстом - Порядок № 295).
Відповідно до п.2 Порядку №295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).
Відповідно до пп. 1, 3 п.5 Порядку №295, інспекційні відвідування проводяться, зокрема,  за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Матеріали справи свідчать, що підставою для проведення інспекційного відвідування стало звернення колишнього працівника ФОП ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , тобто, підстава визначена пп.1 п.5 Порядку №295. 
Суд не приймає посилання апелянта на те, що інформація отримана під час спілкування посадовими особами відповідача з ОСОБА_2 у розумінні пп. 3 п. 5 Порядку є джерелом, доступ до якого не обмежений законодавством, оскільки, як зазначено самим апелянтом, вказана особа повідомила інформацію про працю заявниці у позивача без належного оформлення трудових правовідносин, без внесення записів у трудову книжку, та наявність заборгованості із заробітної плати. Тобто, вказана інформація є зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю.
Отже, посилання відповідача на пп.3 п.5 Порядку №295, як підставу для проведення відвідування суд вважає необґрунтованим.
При цьому, як вірно зазначено судом, матеріали інспекційного відвідування не містять жодних документів стосовно трудових відносин ОСОБА_4 та позивача, доказів, які б свідчили про перевірку викладених у зверненні ОСОБА_4 питань.
03.05.2019 відповідачем направлено лист ОСОБА_4 , в якому повідомлено, що 18.04.2019 відповідно до пп. 3 п. 5 та п.10 Порядку № 295 було проведено інспекційне відвідування, у ході якого не була надана необхідна інформація та доступ до об`єкта відвідування, у зв`язку з чим складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування від 26.04.2019 № ЛГ445/34/НД, та керівництвом прийнято рішення про розгляд справи щодо накладення фінансових санкцій (а.с. 184). 
Тобто, відповідач у листі посилався на проведення відвідування саме відповідно до пп. 3 п. 5 Порядку № 295. Інформації щодо здійснення перевірки за висвітленими у зверненні ОСОБА_4 питаннями зазначений лист не містить. 
Згідно п. 8 Порядку №295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Відповідно до п. 11 Порядку №295 Інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: 1) під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця; 2) ознайомлюватися з будь-якими книгами, реєстрами та документами, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування, з метою перевірки їх відповідності нормам законодавства та отримувати завірені об`єктом відвідування їх копії або витяги; 3) наодинці або у присутності свідків ставити керівнику та/або працівникам об`єкта відвідування запитання, що стосуються законодавства про працю, отримувати із зазначених питань усні та/або письмові пояснення; 4) за наявності ознак кримінального правопорушення та/або створення загрози безпеці інспектора праці залучати працівників правоохоронних органів; 5) на надання робочого місця з можливістю ведення конфіденційної розмови з працівниками щодо предмета інспекційного відвідування; 6) фіксувати проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин засобами аудіо-, фото- та відеотехніки; 7) отримувати від державних органів інформацію, необхідну для проведення інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.
Вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій чи витягів з документів, пояснень, доступу до приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.
За приписами п. 10 Порядку N 295 тривалість інспекційного відвідування, невиїзного інспектування не може перевищувати 10 робочих днів, для суб`єктів мікропідприємництва та малого підприємництва - двох робочих днів.
Відповідно до п. 14 Порядку № 295 під час проведення інспекційного відвідування об`єкт відвідування має право: подавати в письмовій формі свої пояснення, зауваження про усунення порушень до акту або припису; перед підписанням акту бути поінформованим про свої права та обов`язки.
Згідно із пунктом 16-17 Порядку № 295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою.
Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.
Пунктом 18 Порядку № 295 визначено, що у разі відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, об`єкту відвідування надсилається копія акта про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування та письмова вимога із зазначенням строку поновлення документів. На час виконання такої вимоги строк проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування зупиняється.
Тобто, зупинення строку проведення інспекційного відвідування можливе виключно у випадку надіслання об`єкту відвідування письмової вимоги із зазначенням строку поновлення документів.
Матеріали справи свідчать, що інспекційне відвідування призначено тривалістю яка не перевищувала строк визначений п. 10 Порядку N 295. У зв`язку з відсутністю об`єкта відвідування - позивача, та ненаданням документів, відповідачем було зупинено проведення інспекційного відвідування, що відповідає вимогам п. 18 Порядку № 295.
Проте, не зважаючи на зупинення проведення відвідування до 10.05.2019, відповідачем знову 26.04.2019 з тих же підстав складено акт про неможливість проведення інспекційного відвідування та вимогу про надання/поновлення документів, а 11.05.2019 складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю № ЛГ445/34/НД/ПД/АВ. Зазначене свідчить, що відповідачем фактично порушено Порядок проведення інспекційного відвідування та строк його проведення.
Пунктами 19, 20 Порядку № 295 визначено, що за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Згідно п. 27 Порядку № 295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Пунктом 29 Порядку № 295 визначено, що заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності, зокрема, за використання праці неоформлених працівників, вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Таким чином, інспекційне відвідування є формою державного нагляду за додержанням законодавства про працю, яке відноситься до повноважень відповідача, та яке проводиться на підставі наказу та направлення. Підставою для накладення штрафів є виявлені під час інспекційного відвідування суб`єкта господарювання порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, зафіксовані в акті. При цьому, якщо під час інспекційного відвідування встановлено факти використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці то вживаються заходи з притягнення об`єкта відвідування до відповідальності незалежно від усунення виявлених порушень.
Стосовно виявлених інспекційним відвідуванням порушень, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно з ст.24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. Забороняється укладення трудового договору з громадянином, якому за медичним висновком запропонована робота протипоказана за станом здоров`я.
Пленум Верховного Суду України в постанові "Про практику розгляду судами трудових спорів" пояснив, що фактичний допуск до роботи може бути прирівняний до укладення трудового договору тільки в тому випадку, якщо працівника допущено до роботи з відома власника або уповноваженого ним органу.
У відповідності до приписів ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
Статтю 48 КЗпП України встановлено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Відповідно до ст. 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Аналізуючи наведені вище норми законодавства, суд враховує, що правовою підставою для винесення постанови про накладення штрафу є, зокрема, встановлення факту допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору. При цьому такий факт допуску повинен бути належним чином зафіксований у складеному посадовою особою Держпраці чи її територіального органу акті інспекційного відвідування та доведений належними доказами.
Матеріали справи свідчать, що підставою для застосування до позивача штрафу став  допуск позивачем до роботи працівника ОСОБА_3 , без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, чим порушено вимоги ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 24 КЗпП України.
Підставою для вказаного висновку та прийняття оскаржуваного рішення покладено договір цивільно-правового характеру, який на думку відповідача, не відповідає вимогам ЦК України щодо договору підряду та свідчить про наявність фактичних трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3 .
Матеріали справи свідчать, що за цивільно-правовим договором від 19.04.2019, укладеним між ФОП ОСОБА_1 як Замовником та громадянкою ОСОБА_3 як Виконавцем, замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати певну роботу надалі - послугу: учень майстра манікюру та педикюру в строк з 19.04.2019 по 30.04.2019. Виконавець виконує тимчасову роботу (послугу) на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підлягає під дію правил внутрішнього розпорядку, не має право на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням (п.1.1), замовник забезпечує виконавця усім необхідним для виконання тимчасової роботи (послуги), передбаченої цим договором (п.1.2), замовник зобов`язаний своєчасно прийняти і оплатити виконану виконавцем роботу (п.1.3), за виконану роботу замовник сплачує виконавцеві винагороду у розмірі 800,00 грн за домовленістю (п.2.1), оплата виконується не пізніше 5 днів після підписання акта приймання виконаних робіт (п.2.2),  термін дії договору з 19.04.2019 по 30.04.2019 (п.6.1), договір підписано сторонами з зазначенням їх реквізитів (а.с. 85).
З посадовою інструкцією майстра нігтьового сервісу, затвердженою 19.04.2019 ФОП ОСОБА_1 , ознайомлена працівник ОСОБА_7 , відомості про ознайомлення з інструкцією ОСОБА_3 відсутні (а.с. 196).
30.04.2019 сторонами вищезазначеного договору підписано акт про виконання робіт за цивільно - правовим договором від 19.04.2019, згідно із яким послуги по договору виконані в повному обсязі та належним чином, вартість виконаних послуг складає 800,00 грн, замовник не має претензій до виконавця стосовно наданих послуг (а.с. 86).
31.07.2019 позивачем до ДПІ у м. Рубіжне ГУ ДПС у Луганській області подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за 2 квартал 2019 року та 16.05.2019 звітність про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за квітень 2019 року, в яких відображено нарахування доходу у сумі 800 грн ОСОБА_3 як працівнику за цивільно - правовим договором у квітні 2019 року, та доходу ОСОБА_7 як працівнику за трудовим договором (а.с. 189-195).
Відповідно до Витягу До журналу реєстрації наказів ФОП ОСОБА_1 ,  внесено записи порядковий номер 1 - наказ від 18.04.2019 № 1 - прийняти на роботу ОСОБА_7 майстром манікюру з 19.04.2019; № 2 - наказ від 19.04.2019 № 2 - ОСОБА_3 взяти учнем по цивільно - правовому договору (майстром манікюру та педикюру) з 19.04.2019 по 30.04.2019 (а.с. 87). 
Зазначений наказ від 19.04.2019 № 2 не надано ні під час проведення інспекційного відвідування, ні в ході судового розгляду справи, а наявна лише цивільно - правова угода від 19.04.2019.
Основною відмінністю угод цивільно-правового характеру від трудових договорів є те, що перші регламентуються ЦК України (ст.208 - письмова форма, ст.626 - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків), а трудові    КЗпП України (ст.21-ст.24).
За змістом ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Відповідно до статті 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно зі статтею 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Згідно із частиною першою статті 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Стаття 905 ЦК України визначає, що строк дії договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Правова основа цивільно-правових договорів полягає у тому, що трудові відносини між сторонами за наслідком укладання договору не виникають. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється. Сторонами таких договорів є замовник і виконавець, а не працівник і роботодавець. Таким чином, за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. 
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. Трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
Аналогічні правові висновки викладені в постанові ВС України від 26.09.2018 у справі № 822/723/17.
Як вбачається зі змісту угоди, зазначена особа виконувала тимчасову роботу, а саме надавала послуги в період з 19.04.2019 по 30.04.2019 на загальну суму 800,00 грн, тобто містить відомості про те, який саме результат роботи, повинен виконати та передати Виконавець Замовнику. Також,  самостійно організовувала виконання роботи, не підпадала під дію правил внутрішнього розпорядку, з посадовою інструкцією не ознайомлювалась.
Між виконавцем та позивачем підписано акт прийняття-передачі виконаних робіт за цивільно-правовою угодою (а.с. 86).
Отже, у даному випадку цивільно-правова угода, що укладена між позивачем та вищевказаною фізичною особою не містять ознак трудових договорів, зокрема: обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години, обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.
Суд зазначає, що в Акті від 11.05.2019 № ЛГ445/34/НД/ПД/АВ міститься посилання на письмові пояснення ОСОБА_3 від 22.04.2019 як на доказ на підтвердження того, що фактично остання перебуває у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_1 з 2018 року. 
В матеріалах інспекційного відвідування містяться письмові відповіді ОСОБА_3 на питання інспектора, оформлені як "Пояснення 22 квітня 2019 р. о 11 год. 41 хв.", згідно із якими на питання "На якій посаді і де Ви працюєте"  надано відповідь "Мастер маникюр і педикюр"; "Дата, з якої Ви працюєте на цій посаді?" - " 15.05.2018"; "Що входить у Ваші посадові обов`язки і яку роботу Ви виконуєте?" - "Маникюр-педикюр"; "Ваш робочий час (з 9 по 20)?" - " 2/2 робота - вихідні"; "Ваш час відпочинку (Вихідні дні, відпустка)?" - "Відпустки не було"; "В якому розмірі Ви отримуєте заробітну плату?" - " 3000 грн"; "Як здійснюється виплата заробітної плати (готівка, картковий рахунок або інше)? Скільки разів на місяць?" - "Готівкою"; "Яким чином Ви оформлені на роботі (наказ, трудова книга, цивільно - правова угода, домовленість сторін?" - "Договір без трудової книжки"; "Чи проводився інструктаж з питань охорони праці на робочому місці?" - "Не знаю"; "Чи проводився медичний огляд та чи є належним чином оформлена медична книжка?" - "Ні" (а.с. 84). Відповіді на питання написано ОСОБА_8 російською мовою.
Разом з цим, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 має вади слуху та мовлення, і згідно із довідкою до акта огляду МСЕК серії 2-20 СМ 083927 є особою з інвалідністю з дитинства (а.с. 124).
Суд апеляційної інстанції зазначає, з огляду на цю обставину, що оскільки вказана особа має вади слуху та мовлення, не залучення посадовими особами під час перевірки перекладача жестової мови не надає підстави вважати, що при надані відповідей вказана особа могла в повній мірі усвідомлювати зміст питань які їй ставились. Отже, суд не може прийняти вказані пояснення як належні та допустимі докази в розумінні КАС України.
Також, свідок ОСОБА_3 , яка була попереджена про кримінальну відповідальність за статтями 384, 385 КК України та допитана у судовому засіданні в суді першої інстанції за участю перекладача жестової мови ОСОБА_9 , пояснила, що у день відвідування обслуговувала людину, прийшли якісь люди і почали знімати. У ОСОБА_1 почала працювати у квітні 2019 року, на підставі цивільного договору на 2 тижні, робила манікюр та педикюр тим клієнтам, хто раніше був записаний на ці 2 тижні. Надала послуги 8 особам, оплата - по 100 грн за кожну. Приходила надати послуги клієнту, не знаходилася весь день у салоні. Зазначила, що у письмових поясненнях почерк належить їй, проте коли відповідала, нічого не розуміла, їй говорили, що писати. Українську мову погано розуміє, а питання були написані українською. 
Отже, ОСОБА_3 у судовому засіданні з залученням перекладача жестової мови, спростувала пояснення надані під час інспекційного відвідування та надала пояснення, що раніше не працювала у ФОП ОСОБА_1 , цивільно - правова угода була спрямована на надання послуг майстра манікюру та педикюру восьми клієнтам, які були раніше записані, у строк з 19.04.2019 по 30.04.2019. Зазначені пояснення свідка є належними та допустимими доказами в розумінні КАС України, про що зазначено вище у мотивувальній частині рішення. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий відповідачем відеозапис є неналежним доказом, оскільки відповідно до п. 22 Порядку № 295, матеріали, зафіксовані засобами аудіо-, фото- та відеотехніки в ході інспекційних відвідувань, долучаються до акта у паперовому або електронному вигляді на дисках для лазерних систем зчитування, на яких проставляється номер акта. Про долучення таких матеріалів робиться відмітка в акті. Отже, Акт у разі здійснення відео фіксації повинен містити відмітку, а матеріали інспекційного відвідування носій з таким доказом. Проте, в Акті інспекційного відвідування, актах про неможливість проведення інспекційного відвідування, відсутні відмітки про фіксування процесу відвідування засобами аудіотехніки, фототехніки, відеотехніки, у відповідності до приписів підпункту 6 пункту 11 та пункту 22 Порядку № 295, не зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис, та не долучено його до матеріалів. Отже, відеозаписи не було покладено в основу оскаржуваного рішення, що виключає можливість прийняття його як належний доказ. 
Стосовно посилання апелянта на залишення судом поза увагою клопотання відповідача  про виклик в якості свідка ОСОБА_4 , якій відомі обставини щодо фактичного допущення до роботи ОСОБА_3 з 2018 року, суд зазначає, що зі змісту апеляційної скарги, матеріалів справи не вбачається, що вказаний свідок володіє зазначеною інформацією. Навпаки з наявних матеріалів вбачається, що вказана особа зверталась та надавала інформацію виключно про порушення законодавства про працю стосовно неї. Крім того, на час перевірки та дії цивільно-правового договору вказана особа була звільнена, отже не може надати відомості щодо здійснення ОСОБА_3 трудових функцій у період дії договору.
Таким чином, матеріали справи не містять жодного належного документального підтвердження фактичного допуску позивачем працівника ОСОБА_3 до роботи без оформлення трудового договору (контракту). Твердження відповідача ґрунтуються на припущеннях, які належними доказами не підтверджуються. 
У відповідності до частини 1 статті 71 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
Враховуючи наведене, суд дійшов до висновку щодо відсутності в діях позивача ознак порушень трудового законодавства.
Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про відповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та не обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення у вигляді постанови про накладення штрафу від 06.06.2019 № ЛГ445/34/НД/ПД/П/ІП-ФС.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності  висновків суду першої інстанції.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції прийнято з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись статтями  308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

                                                         ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Держпраці у Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. у справі № 360/3145/19 - залишити без задоволення.
Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2019 р. у справі № 360/3145/19 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено та підписано колегією суддів 18 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:                                                                       Е.Г.Казначеєв

Судді:                                                                                         Т.Г. Гаврищук 

                                                                                                  І.В. Сіваченко