ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/24244/19                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
  27 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: судді-доповідача: Беспалова О. О., суддів: Ключковича В. Ю., Парінова А. Б., розглянувши в порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року (місце ухвалення: місто Київ, час ухвалення: не зазначений, дата складання повного тексту: не зазначена) у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про скасування наказів, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про скасування наказів від 18.12.2018 № 646 про реорганізацію ДП «Селидіввугілля» та № 609 від 30.11.2018 р. про внесення змін до наказу від 07.11.2018 р. № 557.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року у відкритті провадження відмовлено. 
Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційну інстанцію скасувати незаконну, на його думку, ухвалу суду першої інстанції та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що хоч предмет позову є той самий (з урахуванням збільшених позовних вимог у справі № 640/20714/18), але підстави для обґрунтування позовних вимог у справі № 640/24244/19 є іншими.
До Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив, зареєстрований 24.02.2020 р. за вх. № 6838, у якому відповідач зазначає, що оскільки у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є ухвала про закриття провадження в адміністративній справі № 640/20714/18, яка набрала законної сили, то Окружний адміністративний суд міста Києва при прийнятті ухвали про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі № 640/24244/19 від 10.12.2019 р. діяв в межах закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства.
У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. 
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 27.02.2020 р. постановлено про перехід до розгляду справи в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків. 
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.
Як встановлено колегією суддів з відомостей КП «ДСС», ОСОБА_1 10.12.2018 р. (дата реєстрації адміністративного позову судом першої інстанції) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України, у якому просив суд:
- визнати протиправними дії щодо видання наказу від 07.11.2018 р. № 557;
-  визнати протиправними дії щодо видання наказу від 30.11.2018 р. № 609;
- визнати протиправними та нечинними накази від 07.11.2018 р. № 557 та від 30.11.2018 р. № 609.
20.12.2018 р. до суду першої інстанції у вказаній справі надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог, у якій останній просив:
- визнати протиправними дії Міністерства енергетики та вугільної промисловості України щодо видання наказу від 18.12.2018 р. № 646;
- визнати протиправним та нечинним наказ Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 30.11.2018 р. № 609.
30.01.2019 р. до суду першої інстанції надійшла заява позивача про відмову від позову.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04.02.2019 р. закрито провадження у справі № 640/20714/18.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалами суду від 13.12.2018 р. та від 21.12.2018 р. в межах адміністративної справи № 640/20714/18.
Наголошено позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. 
З огляду на наведене колегія суддів повністю підтримує позицію суду першої інстанції щодо того, що предметно позовні вимоги обох позовних заяв позивача мають співпадіння.
Колегія суддів також враховує висновки, викладені у постанові пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», у якому визначено, що суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права - визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта - є помилковим.
Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта.
Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.
З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо тотожності понять: «скасування» та «визнання нечинним».
В той же час, апелянт наполягає на тій обставині, що судом першої інстанції при постановленні ухвали не було дотримано вимоги п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України в частині встановлення обставини заявлення позову в умовах тих самих підстав, які було покладено у обгґрунтування позовних вимог у справі № 640/20714/18.
При цьому, у самому позові апелянт зазначає про деякі обставини, що виникли пізніше подання позову у справі №  640/20714/18, зокрема, поновлення позивача на посаді рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 21.10.2019 р. та скасування наказу про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.
З огляду на відсутність у суду апеляційної інстанції матеріалів провадження у справі № 640/20714/18 колегія суддів позбавлена можливості перевірити підстави подання позову у вказаній справі.
Водночас, суд апеляційної інстанції зазначає про таке.
Згідно позиції Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
В той же час, оскільки стаття 170 КАС України містить імперативну вимогу, яка повинна мати місце для відмови у відкритті провадження: тотожність підстав подання позову, на думку колегії суддів, суд першої інстанції повинен був надати цій обставині належне обґрунтування.
Зважаючи на те, що в ухвалі про відмову у відкритті провадження таке обґрунтування відсутнє, колегія суддів вважає необхідним здійснити захист права позивача на доступ до правосуддя, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи, в тому числі, і для перевірки заявленого позову на предмет відповідності підставам, зазначеним у позовній заяві, що надійшла до суду першої інстанції 10.12.2018 р.
При цьому, суд апеляційної інстанції не констатує у даній справі абсолютного обов`язку суду першої інстанції щодо відкриття провадження у справі, з огляду на те, що при відмові у відкритті провадження судом першої інстанції не вирішувались питання дотримання позивачем при поданні позову вимог процесуального закону, зокрема, в частині строку звернення до суду з оскарженням наказів, які вже були оскаржені позивачем у грудні 2018 року.
За таких обставин, колегія суддів вважає висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження передчасним.
За цих умов, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції постановив оскаржувану ухвалу з недостатнім обґрунтуванням нормами процесуального права тотожності підстав позовних вимог заявлених позивачем у справах № 640/20714/18 та №640/24244/19.
Керуючись ст. ст.    229,    294, 308, 310, 312, 315, 320, 322 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Міністерства енергетики та вугільної промисловості України про скасування наказів задовольнити.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 року скасувати. 
Справу № 640/24244/19 направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                                   	                   О. О. Беспалов	
Суддя 	                        В. Ю. Ключкович	
Суддя	                 А. Б. Парінов	

(Повний текст постанови складено 27.02.2020 р.)