УХВАЛА

04 лютого 2020 року 
Київ
справа №826/11185/18
адміністративне провадження №К/9901/3166/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Мороз Л.Л.,
суддів: Бучик А.Ю.,  Тацій Л.В., 
перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі №826/11185/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом Головного управління пенсійного фонду України у м. Києві з наступними позовними вимогами:
- визнати протиправною діяльність відповідача щодо неповноти перерахунку пенсії позивачу, допущення грубих порушень вимог ст. ст. 17, 21, 22 та 58 Конституції України та ст. ст. 43, 51 та 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб»;
- зобов`язати відповідача здійснити позивачу перерахунок пенсії відповідно до вимог Конституції України та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у повному обсязі;
- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у десятиденний строк з часу набрання законної сили звіту про виконання рішення суду стосовно позову ОСОБА_1 .
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.03.2019, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві щодо зменшення ОСОБА_1 відсотку грошового забезпечення з 90% до 70% при перерахунку пенсії; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії відповідно до ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2018 за нововиявленими обставинами.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2019, залишеною без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від  18.12.2019 у задоволенні заяви відмовлено.
27.01.2020 до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі №826/11185/18
Перевіривши матеріали касаційної скарги, суд дійшов висновку що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Частиною 2 ст. 369 КАС України передбачено, що судове рішення за наслідками провадження за виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, установленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції.
Згідно з ч. 2 ст. 328 КАС України у касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в п.3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 ч. 1 ст. 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
З касаційної скарги убачається, що ОСОБА_1 оскаржує постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019, прийняту за результатами перегляду ухвали  Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2019 про відмову в задоволенні заяви про перегляд рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 09.11.2018 за нововиявленими обставинами.
Виходячи з того, що ч. 2  ст.  328 КАС України містить вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку, оскаржувана ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, а також постанова суду апеляційної інстанції за наслідками її перегляду касаційному оскарженню не підлягають.
Аналогічна позиція викладена Верховним Судом в ухвалах від 27.01.2020 у справі №2340/2943/18, від  24.01.2020 у справі № 807/553/16.
Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначена норма Кодексу узгоджується з п. 8 ч. 2 ст. 129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства відноситься забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках. Аналогічне положення закріплене у п. 7 ч. 3 ст. 2 та ч. 1 ст. 13 КАС України, а також ч. 1 ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".
Крім того, серед основних напрацьованих Європейським судом з прав людини підходів до касаційного перегляду судових рішень та, відповідно, застосування "процесуальних фільтрів" до такого перегляду слід віднести наступні:
- Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) не зобов`язує держави створювати апеляційні або касаційні суди, проте, якщо вони створені, то особі має гарантуватися дотримання гарантій п. 1 ст. 6 Конвенції на рівні цих судів, хоча у таких випадках можуть застосовуватися менш суворі стандарти.
- право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати передбачуваним обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.
- сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору або наявність сумнів у правильності рішення, яке набрало законної сили, не може бути самостійною підставою для оскарження судового рішення.
- жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.
- головною функцією судів вищих інстанцій з перегляду є розгляд правових питань, що мають важливе та виключне значення, усунення фундаментальних правових помилок і недоліків, допущених судами нижчих інстанцій, забезпечення єдності судової практики, уніфікованого та єдиного застосування права, а не новий розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають вагомі підстави (непереборні обставини), які передбачені у законодавстві.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до ч. "с" ст. 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей. Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до ст. 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
Наведене повністю узгоджується з правовими позиціями, сформованими Європейським судом з прав людини у справах Levages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії), згідно з якими умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню, отже у відкритті провадження за цією скаргою слід відмовити.
Виходячи з викладеного та керуючись ст. 328, 333 КАС України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.10.2019 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2019 у справі №826/11185/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії.
Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз
А.Ю. Бучик 
 Л.В. Тацій ,
Судді Верховного Суду