КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2020 року                                                                                                         місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 760/25599/19                                            
номер провадження: 22-ц/824/2956/2020                        
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Мережко М.В., Савченка С.І.,
за участю секретаря - Орел П.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанії «АРКС» (АХА Страхування) - адвоката Шишлова Олександра Євгеновича на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року у складі судді Шереметьєвої Л.А., у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанії «АРКС» (АХА Страхування) про захист прав споживачів, визнання неправомірним дій, встановлення розміру страхової виплати та зобов`язання вчинити дії,     
В С Т А Н О В И В:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанії «АРКС» (АХА Страхування) (далі - ПрАТ «СК «АРКС»), у якому просив: визнати дії відповідача щодо невиплати страхового відшкодування неправомірними, встановити розмір страхової виплати у сумі 1 800 000 грн 00 коп. та зобов`язати її виплати,  а також зобов`язати відповідача виплатити пеню у розмірі 45 049 грн 32 коп. 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року відкрито провадження у даній справі.  
Не погоджуючись з  ухвалою суду першої інстанції, представник ПрАТ «СК «АРКС» - адвокат Шишлов О.Є. подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та направити справу за підсудністю до Подільського районного суду міста Києва, посилаючись на порушення судом правил підсудності. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до даних, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань місцезнаходженням відповідача ПрАТ «СК «АРКС» є: місто Київ, Подільський район,                 вул. Іллінська, 8. Вказує, що позовна заява ОСОБА_1 не містить обґрунтувань про те, які його права як споживача порушені відповідачем та спірні правовідносини не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». Тому вважає, що на зазначений спір не поширюються положення ч.5 ст.28 ЦПК України та він підлягає розгляду судом за місцезнаходженням відповідача відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України.
Позивач  ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вказує, що доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «СК «АРКС» - адвоката Шишлова О.Є. є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Зазначає, що Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Крім того, згідно з                                 п.9 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовими вважаються такі послуги як, зокрема, послуги у сфері страхування, а відповідно до ч.2 ст.3 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» відносини, що виникають у зв`язку із захистом прав споживачів фінансових послуг, регулюються законодавством про захист прав споживачів з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.Вказує, що системний аналіз зазначених норм закону свідчить про те, що у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» він є споживачем послуг ПрАТ «СК «АРКС» щодо страхування (фінансових послуг), у зв`язку з чим його  право як споживача обирати підсудність ґрунтується на вимогах закону. Просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.376 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання,  вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, врахувавши доводи, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.2 ст.27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Згідно з ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.
Відповідно до ч.16 ст.28 ЦПК України позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу.
З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з позовом до ПрАТ «СК «АРКС», у якому просив визнати дії відповідача щодо невиплати страхового відшкодування неправомірними, встановити розмір страхової виплати у сумі 1 800 000 грн 00 коп. та зобов`язати її виплати, а також зобов`язати відповідача виплатити пеню у розмірі 45 049 грн 32 коп., посилаючись на те, що ПрАТ «СК «АРКС» неналежно виконує умови укладеного між ними договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 378753а8ка від                      27 грудня 2018 року.
Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування», ст.979 ЦК України договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.
Отже, за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг.
Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.
А відповідно до п.22 ст.1 цього ж Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
У пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» роз`яснено, що оскільки Закон України «Про захист прав споживачів» не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.
Таким чином, на підставі аналізу вищевказаних правових приписів та урахуванням пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», можна зробити висновок, що до відносин, які регулюються нормами Закону України «Про захист прав споживачів», належать, зокрема, відносини, які виникають при укладенні договору страхування.
Саме така правова позиція сформована у постанові Верховного Суду України від                    11 березня 2015 року у справі № 6-126 цс 14 та у постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 212/1101/18.
 Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З матеріалів справи вбачається, що позивач  ОСОБА_1  зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18), що територіально відноситься до Солом`янського  району міста Києва.
Отже, установивши, що даний спір виник з приводу порушення права споживача (позивача, який зареєстрований у Солом`янському  району міста Києва) страхових послуг, а              саме, невиконання умов договору страхування, і позивач скориставшись правом, передбаченим ст.28 ЦПК України, подав саме до Солом`янського районного суду міста Києва даний позов про захист прав споживачів, визнання неправомірним дій, встановлення розміру страхової виплати та зобов`язання вчинити дії,колегія суддів вважає, що провадження у даній справі відкрито судом першої інстанції з дотриманням правил підсудності. 
Вказаний висновок щодо застосування наведених вище норм права також узгоджується з висновком Верховного Суду, викладений у постанові від 28листопада 2018року у справі № 591/2192/18.
За таких обставин доводи апеляційної скарги про те, що позовна заява  ОСОБА_1  не містить обґрунтувань про те, які його права як споживача порушені відповідачем та спірні правовідносини не регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а тому на зазначений спір не поширюються положення ч.5 ст. 28 ЦПК України, є необгрунтованими з наведених вище підстав. 
При цьому колегія суддів враховує, що ст.27 ЦПК України визначає загальні правила підсудності, а ст.28 ЦПК України, яка надає позивачу право вибору підсудності, є спеціальною нормою і підлягає застосуванню при визначенні підсудності за вказаними у ній видами позовів, яким у даному випадку є позов  ОСОБА_1 про захист прав споживачів, визнання неправомірним дій, встановлення розміру страхової виплати та зобов`язання вчинити дії.
Що стосується посилання представника відповідача - адвоката Деревецького В.В. на відсутність підстав для віднесення до справ про захист прав споживачів позовів, що стосуються незгоди із виконанням умов договору страхування, про що зазначено в ухвалі Київського апеляційного суду від 22 січня  2020 року у справі №686/22728/15-ц, то воно не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду, а не в  ухвалах апеляційного суду. Крім того, зі змісту вказаної ухвали Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року вбачається, що апеляційним судом вирішувалось питання про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без руху, а не вирішення питання про підсудність справи за позовом про захист прав споживачів.
Таким чином ухвала суду першої інстанції про відкриття провадження у справі є законною та обґрунтованою, і не свідчить про порушення судом першої інстанції норм процесуального права. 
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.         
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,   
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанії «АРКС» (АХА Страхування) - адвоката Шишлова Олександра Євгеновича залишити без задоволення.
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий
 
Судді: