П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  824/973/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Анісімов О.В.  
Суддя-доповідач -  Шидловський В.Б.   
06 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Шидловського В.Б. 
суддів:  Матохнюка Д.Б.  Боровицького О. А. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Ткач В.В.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, 
В С Т А Н О В И В :
У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправним та скасувати винесений у відношенні до нього п.1 наказу ГУНП в Чернівецькій області № 460 від 16.07.2019 року “Про застосування дисциплінарного стягнення”, яким його звільнено з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області за порушення службової дисципліни та поновити його на вказаній посаді.
Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області № 460 від 16.07.2019 року "Про застосування дисциплінарного стягнення", згідно якого до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області.
Поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги апелянт посилається на порушення судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 01.04.2008 року прийнято на службу в органи внутрішніх справ, наказом ГУНП №5 о/с від 07.11.2015 року прийнято на службу в поліцію, а наказом №102 о/с від 06.07.2017 року призначено на посаду начальника сектору реагування патрульної поліції № 1 Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУ НП в Чернівецькій області.
05.07.2019 року заступником начальника УКЗ ГУНП в Чернівецькій області Горбаном М. на ім`я начальника ГУНП подано доповідну записку по факту можливого порушення службової дисципліни окремими поліцейськими ГУНП в Чернівецькій області, які несли службу в с.Мигове, Вижницького району, Чернівецької області, відповідно до змісту якої інформується, що 05.07.2019 року на офіційну сторінку соціальної мережі “Фейсбук” ГУНП в Чернівецькій області від блогера “Oleg Zelez” надійшла інформація, про те, що 04.07.2019 року, близько 23 год. 00 хв., в с. Мигове Вижницького району Чернівецької області четверо поліцейських, які перебували в однострої та на службовому автомобілі, здійснюють несанкціоновані (безпідставні) зупинки транспортних засобів та відмовляються пред`являти службові посвідчення та шляховий лист на транспортний засіб (а.с.82-84).
У зв`язку із зазначеним, начальником ГУНП прийнято наказ №831 від 05.07.2019 року “Про призначення службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії” (а.с.85).
16.07.2019 року складено висновок службового розслідування по відомостям викладеним в інформації соціальних мереж загальнодержавних та регіональних засобів масової інформації щодо можливих неправомірних дій окремих поліцейських ГУНП в Чернівецькій області, які 04.07.2019 року в с.Мигове, Вижницького району Чернівецької області, здійснювали безпідставні (несанкціоновані) зупинки транспортних засобів, яким, в тому числі, рекомендовано за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог статті 35 Закону України “Про Національну поліцію” та пунктів 2,3,4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, до начальника СРПП №1 Вижницького відділення поліції Кіцманського відділу поліції ГУНП в Чернівецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , застосувати дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади (а.с.86-92).
Наказом начальника ГУНП № 460 від 16.07.2019 року “Про застосування дисциплінарного стягнення” ОСОБА_1 , за порушення службової дисципліни, що виразилось у невиконанні вимог статті 35 Закону України “Про Національну поліцію” та пунктів 2,3,4 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано стягнення у виді звільнення з посади (а.с.17-18, 93-95).
Не погодившись із даним наказом позивач оскаржив його до суду.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуваний наказ явно не відповідає елементу пропорційності, відповідно до якого рішення суб`єкта владних повноважень мають прийматись з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (пункт 8 частини 2 статті 2 КАС України) та суперечить засадам верховенства права, а тому підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюються Законом України "Про Національну поліцію", Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 114 від 29 липня 1991 року.
Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про Національну поліцію", Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.
Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.
Положеннями частини 1 ст.59 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.
Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Згідно ст.18 Закону України "Про Національну поліції", поліцейський зобов`язаний:
1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;
2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;
3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;
4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;
5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;
6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.
Звертаючись до особи, або у разі звернення особи до поліцейського, поліцейський зобов`язаний назвати своє прізвище, посаду, спеціальне звання та пред`явити на її вимогу службове посвідчення, надавши можливість ознайомитися з викладеною в ньому інформацією, не випускаючи його з рук.
Додаткові обов`язки, пов`язані з проходженням поліцейським служби в поліції, можуть бути покладені на нього виключно законом.
Пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" визначено, щодо приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 77 Закон України "Про Національну поліцію" поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України.
Законом України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII затверджено Дисциплінарний статус Національної поліції України (надалі – Дисциплінарний статут), який визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія цього Статуту поширюється на поліцейських, які повинні неухильно додержуватися його вимог.
Згідно із ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна – дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Частиною третьою статті 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського, зокрема:
1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;
3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;
6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;
7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;
11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень.
Статтею 11 Дисциплінарного статуту визначено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком згідно із ст.12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
Відповідно до ч.1, 3 ст.13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків. Серед іншого, до поліцейських може застосовуватись такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби в поліції.
Змістовний аналіз наведених вище положень Дисциплінарного статуту дає змогу зробити висновок, що службова дисципліна поліцейського полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів з питань службової діяльності, бездоганному та неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені, та належному виконанні обов`язків поліцейського, визначених законом. Водночас порушення поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи-порушника можуть застосовуватися заходи дисциплінарного стягнення, зокрема звільнення зі служби в поліції.
В силу вимог частини другої, третьої статті 14 Дисциплінарного статуту з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування. Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Проведення службових розслідувань за фактом порушення поліцейським службової дисципліни здійснюють дисциплінарні комісії, що формуються з поліцейських та працівників поліції, які мають відповідні знання та досвід, необхідні для ефективного проведення службового розслідування (ч.1, 2 ст.15 Дисциплінарного статуту).
Згідно із ч.15 ст.15, ст.19 Дисциплінарного статуту за результатами проведеного службового розслідування дисциплінарна комісія приймає рішення у формі висновку.
У висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.
Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.
Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.
Отже, службове розслідування в органах поліції – це комплекс заходів, що здійснюються в межах відомчої компетенції з метою збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського, встановлення обставин (часу, місця, способу) його вчинення, уточнення причин та умов, що сприяли вчиненню дисциплінарного проступку, встановлення ступеня вини особи, яка його вчинила, а також визначення виду стягнення, що пропонується до застосування керівником.
З матеріалів справи слідує, що підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності стало те, що внаслідок неналежного контролю з його боку над підлеглими працівниками поліції, останніми було допущено безпідставне (несанкціоноване) зупинення транспортних засобів в с.Мигове, Вижницького району, Чернівецької області.
Судом першої інстанції встановлено, що поліцейські, контроль за діяльністю яких здійснював позивач, зупиняли транспортні засоби у зв`язку із незначними порушеннями правил дорожнього руху та з метою інформування про аварійно-небезпечну ділянку дороги, що зокрема слідує з показів свідка ОСОБА_2 та пояснень наданими ОСОБА_3 (а.с. 97-98).
Зокрема, ними зупинявся автомобіль “Жигулі” під керуванням ОСОБА_4 (останній підтвердив зазначене у судовому засіданні суду першої інстанції), в якого не горіла передня фара, що є підставою для притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 121 Кодексу України про адміністративне правопорушення та  автомобілі “БМВ” та “Рено”, на яких водії, на думку поліцейських, не перемикали в населеному пункті положення фар з дальнього світла на ближнє.
На жодного водія не складено протоколу про адміністративне правопорушення, з ними виключно проведено профілактичну розмову щодо неприпустимості вчинення правопорушень та інформування про аварійність дороги.
Суд встановив, що під час здійснення своєї діяльності поліцейськими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 спілкувався з ОСОБА_5 щодо дорожньої обстановки на даній ділянці дороги і безпосередньо не був задіяний до патрулювання та не знав причини зупинення транспортних засобів.
Будь-яких транспортних засобів він не зупиняв. 
Наступного дня 05.07.2019 року на офіційну сторінку соціальної мережі “Фейсбук” ГУНП в Чернівецькій області від блогера “Oleg Zelez” надійшла інформація, про те, що 04.07.2019 року в с. Мигове Вижницького району Чернівецької області четверо поліцейських, які перебували в однострої та на службовому автомобілі, здійснюють несанкціоновані (безпідставні) зупинки транспортних засобів та відмовляються пред`являти службові посвідчення та шляховий лист на транспортний засіб.
Зазначений блогер “Oleg Zelez” був водієм автомобіля “БМВ”, якого 04.07.2019 року зупинили ОСОБА_2 з ОСОБА_3 за не перемикання в населеному пункті положення фар з дальнього світла на ближнє.
Службовим розслідуванням не задокументовано інших фактів, які свідчили б про порушення суб`єктивних прав водіїв поліцейськими ОСОБА_2 та ОСОБА_3 04.07.2019 року.
Таким чином, аналізуючи викладене, слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 звільнено з посади начальника сектору реагування патрульної поліції №1 Вижницького ВП Кіцманського ВП ГУНП в Чернівецькій області за зупинення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 автомобіля “БМВ”.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що ОСОБА_1 , будучи відповідальною особою по відділенню поліції, зобов`язаний був припинити порушення з боку підконтрольних працівників поліції, якщо такі були та якщо він про це був обізнаний.
Під час зупинки транспортних засобів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_1 був задіяний в розмові про дорожню обстановку на даній ділянці дороги, при цьому перебував в стороні в нічний час та відповідно фізично не міг повністю проконтролювати діяльність поліцейських, а отже і не може нести за це відповідальність.
Особисто він нікого не зупиняв.
Під час службового розслідування у водія автомобіля “БМВ” ніхто з даного приводу будь-яких пояснень не відбирав та його особу не ідентифікував. А тому доказів того, що права вказаної особі діями позивача чи його підлеглих були порушені, матеріали справи не містять.  
До позивача застосовано один з найсуворіших видів дисциплінарних стягнень - звільнення з посади, тоді як до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , застосовано сувору догану. 
При цьому в оскаржуваному наказі необхідність застосування до ОСОБА_1 , а також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 найсуворіших заходів дисциплінарного впливу обґрунтовані Протоколом наради керівництва Національної поліції №13 від 05.06.2019 року.  
Колегія суддів погоджується із тим, що по своїй правовій природі Протокол наради керівництва Національної поліції №13 від 05.06.2019 року не є та не може бути нормативно-правовим актом, якій визначає обсяги відповідальності поліцейських.
Окрім цього, відповідно до підпункту 3 пункту 6 цього Протоколу (а.с. 102-103) до працівників груп реагування патрульної поліції, які виконують невластиві функції, здійснюють на автодорогах несанкціоновані зупинки транспортних засобів – безальтернативно застосовувати дисциплінарні стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції за порушення службової дисципліни, а до їх безпосередніх керівників – звільнення з посад за порушення службової дисципліни, а також обов`язково вживати заходів дисциплінарного випливу на керівників підрозділів поліції та відповідальних.
ОСОБА_1 не є безпосереднім керівником ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому відповідно до Протоколу він не підлягає звільненню з посади. За наявності порушень службової дисципліни в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до нього, як відповідальної особи по відділенню поліції, можуть вживатися заходи дисциплінарного впливу, відмінні від звільнення з посади.
З урахуванням зазначених обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскаржуваний наказ явно не відповідає елементу пропорційності, відповідно до якого рішення суб`єкта владних повноважень мають прийматись з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (пункт 8 частини 2 статті 2 КАС України) та суперечить засадам верховенства права, а тому підлягає скасуванню.

Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області залишити без задоволення, а  рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі  07 лютого 2020 року.

Головуючий	 	 	Шидловський В.Б.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Матохнюк Д.Б.    Боровицький О. А.