ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

11 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/4752/19	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,     
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О., 
за участю представника позивача: Димової О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія " Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2019, (суддя суду першої інстанції Конишева О.В.), прийняте у письмовому провадженні в м. Запоріжжя повне судове рішення складено 02.12.2019, в адміністративній справі №280/4752/19 за позовом Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" до Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови,– 

ВСТАНОВИВ:

24 вересня 2019 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №144863 від 12 серпня 2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Адміністративний позов обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно застосований адміністративно-господарський штраф за відсутності в діях водія позивача порушення, оскільки під час перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт водієм було пред`явлено посвідчення водія, надані запитувані документи. Також, позивач вказує на відсутність законодавчого обов`язку щодо оформлення тахокарти на водія, оскільки в день перевірки здійснювалося внутрішнє автомобільне перевезення вантажу. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 відмовлено у задоволенні адміністративного позову. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняте нове про задоволення позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції невірно встановлені обставини справи, не надана оцінка доказам, що підтверджують відсутність обов`язку оформлювати тахокарту, не враховано того, що перевезення вантажу було внутрішнім, а не міжнародним, та як наслідок неправильно застосовано норми матеріального права.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав. 
Матеріалами справи підтверджено, що 26.06.2019 працівниками Укртрансбезпеки проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень вантажів автомобільним транспортом марки МАЗ 6303 державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності Державному підприємству “Національна атомна енергогенеруюча компанія “Енергоатом” під керуванням водія транспортного цеху ВП “Запорізька АЕС” ДП НАЕК “Енергоатом” ОСОБА_1 , за результатами якої складено акт №159305.
За результатами перевірки встановлені такі порушення:
-          водій вантажного автомобіля не пред`явив для перевірки уповноваженим посадовим особам водійське посвідчення, чим порушив вимоги ст. 49 ЗУ «Про автомобільний транспорт»; 
-          надання послуг по перевезенню вантажу без оформлення документів, перелік яких визначений ст. 48 Закону України “Про автомобільний транспорт”, а саме відсутня тахокарта водія за 26.06.2019, відповідальність за яке передбачена статтею 60 Закону України “Про автомобільний транспорт”.
На підставі акту від 26.06.2019 року та за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 12.08.2019 прийнято постанову №144863 якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у сумі 1700 грн за неоформлення посвідчення водія відповідної категорії, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про автомобільний транспорт».
Позивач сплатив визначену постановою суму штрафу, проте вважаючи таку постанову протиправною звернувся до суду з позовом про її скасування та захист своїх інтересів. 
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи у задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що адміністративно-господарський штраф застосований до позивача правомірно, оскільки внаслідок перевезення вантажу автомобільним транспортом водій повинен був мати та під час перевірки надати тахокарту водія. 
Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Так, предметом спору в цій адміністративній справі є постанова відповідача про застосування адміністративно-господарського штрафу до позивача за не оформлення посвідчення водія відповідної категорії.
Надаючи правову оцінку правомірності застосування відповідачем до позивача штрафу, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до статті 34 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2344-ІІІ «Про автомобільний транспорт» (далі-Закон № 2344-ІІІ) автомобільний перевізник повинен виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.
Відповідно до частини першої статті 48 Закону № 2344-ІІІ автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.
Згідно з частиною другою статті 48 Закону № 2344-ІІІ документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія – посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством <…>.
Частинами 1, 2 Господарського кодексу України, передбачено, що адміністративно-господарський штраф це грошова сума, що сплачується суб`єктом господарювання до відповідного бюджету у разі порушення ним встановлених правил здійснення господарської діяльності.  Перелік порушень, за які з суб`єкта господарювання стягується штраф, розмір і порядок його стягнення визначаються законами, що регулюють податкові та інші відносини, в яких допущено правопорушення.
Відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: <…> надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян <…>.
За змістом розділу «Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів» Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 листопада 2006 р. № 1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів.
Виходячи з аналізу наведених норм права, підставою для застосування адміністративно-господарського штрафу до автомобільного перевізника є порушення ним законодавства про автомобільний транспорт, що виявлені під час перевірки та зафіксовані у відповідному акті перевірки.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що в акті перевірки відповідача порушенням вимог ст. 49 ЗУ «Про автомобільний транспорт» визначено те, що водій вантажного автомобіля позивача не пред`явив для перевірки уповноваженим посадовим особам водійське посвідчення.
Разом з цим, відповідно до оскаржуваної постанови адміністративно-господарський штраф застосований до позивача за неоформлення посвідчення водія відповідної категорії.
Отже, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позивача притягнуто до відповідальності за порушення, яке не мало місце під час перевірки та не зазначалося у відповідному акті перевірки.
Відповідно до копії посвідчення водія серії НОМЕР_2 , що міститься в матеріалах справи, посвідчення видане ОСОБА_1 30 червня 2011 року, зі строком дії до 30 червня 2061 року з такими відкритими категоріями: В1, В, С1, С, D1, D, BE, C1E, CE, D1E, DE без обмежень (а.с. 10).
Враховуючи викладене, водій позивача – ОСОБА_1 , станом на час перевірки 26.06.2019 року мав оформлене та діюче посвідчення водія відповідної категорії для керування автомобільним транспортом марки МАЗ 6303, що спростовує порушення зазначене в оскаржуваній постанові відповідача. 
Відповідно до абз. 1 ч. 2 ст.77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
З урахуванням того, що Київське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, будучи належним чином повідомлене про розгляд цієї справи у судах першої та апеляційної інстанції, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення не виконало, відзив ні на адміністративний позов, ні на апеляційну скаргу не направило та жодних доказів не подало, отже не довело правомірність постанови №144863 від 12 серпня 2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Наведене у сукупності, свідчить про протиправний характер постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу, оскільки вона прийнята відповідачем за відсутності факту виявлення порушення, що є підставою для його скасування. 
Разом з цим, суд апеляційної інстанції зауважує, що доводи позивача про здійснення внутрішнього перевезення вантажу та відсутності обов`язку водія мати тахокарту, недоліки в оформленні відповідачем акту перевірки правового значення для вирішення цієї справи не мають, оскільки як встановлено судом, штраф накладався лише за одне порушення, а саме неоформлення посвідчення водія відповідної категорії. 
Вищенаведене залишилось поза увагою суду першої інстанції внаслідок чого, суд першої інстанції неправильно визначився з підставами адміністративного позову, не встановив обставин, що мають значення для справи та застосував норми матеріального права, які не підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення справи.
З огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог.
Ч. 6 ст. 139 КАС України встановлено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наслідки апеляційного розгляду справи та те, що позивачем у справі понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання адміністративного позову у сумі 1921 грн та апеляційної скарги – 2881,50 грн, що підтверджується платіжними дорученнями від 19.09.2019 №13558 та від 13.12.2019 №17722, сплачені суми відповідають ставкам судового збору за подання відповідної заяви, встановленим ЗУ «Про судовий збір» то стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягають витрати на судовий збір у сумі 4802,50 грн.
Понесення сторонами інших судових витрат матеріалами справи не підтверджується.
Керуючись ст. 139, ст.308, ст. 310, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 325 КАС України суд, –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" задовольнити.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 02.12.2019 в адміністративній справі №280/4752/19 скасувати та прийняти нову постанову.
Адміністративний позов Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" задовольнити. 
Визнати протиправною та скасувати постанову Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки №144863 від 12 серпня 2019 року про застосування адміністративно-господарського штрафу.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Київського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на користь Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Запорізька атомна електрична станція" судовий збір у сумі 4802 (чотири тисячі вісімсот дві) гривні 50 копійок.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.
Постанова в повному обсязі складена 11.02.2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук