ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2020 року	Львів	Справа № 343/693/19 пров. № 857/11890/19	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,
суддів Коваля Р. Й., Шинкар Т.І.,                    
за участі секретаря судового засідання Хітрень О.Ю.
представник позивача: не з`явився
представника відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області  від 15 жовтня 2019 року у справі № 343/693/19 за заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та здійснення судового контролю за виконання судового рішення,-
суддя в 1-й інстанції - Тураш В.А.,
час постановлення ухвали - 11:16 год.,
місце ухвалення рішення - м. Долина,
дата складання повного тексту ухвали - 15.10.2019,-

                                                   В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства (КАС) України із заявою, в якій з урахуванням уточнень просить визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при виконанні чинної постанови Долинського районного суду від 03 серпня 2016 року у справі №343/1291/16-а за позовом ОСОБА_1 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області відповідно до вимог статті 382 КАС України подати у в становлений судом строк звіт про виконання судового рішення у справі №343/1291/16-а, а у разі неподання такого звіту накласти штраф на керівника Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.
Свої вимоги мотивує тим, що 03 серпня 2016 року Долинський районний суд зобов`язав відповідача по справі перерахувати йому пенсію та провести її виплату, однак 26.03.2018 боржник у відповіді на звернення стягувача зазначив, що починаючи з 11.10.2017 розрахунок розміру пенсії здійснено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо підвищення пенсії» від 03.10.2017 №2148-VІІІ. Оскільки його пенсія призначена відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і перерахована з 01.10.2017 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо підвищення пенсії», підстав застосовувати пункт 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відсутні.

Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області  від 15 жовтня 2019 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на виконання постанови Долинського районного суду від 03 серпня 2016 року по справі № 343/1291/16-а за заявою ОСОБА_1 до Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок розміру призначеної пенсії та провести її виплату. Встановлено Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області місячний строк з часу отримання ухвали для надання відповіді про виконання постанови Долинського районного суду від 03 серпня 2016 року по справі № 343/1291/16-а за позовом   ОСОБА_1 до Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області про визнання дій протиправними, зобов`язання здійснити перерахунок розміру призначеної пенсії та провести її виплату. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з постановленням такої ухвали, апелянт - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області подало апеляційну скаргу.
Вважає, що суд при прийнятті оскаржуваної ухвали надав неналежну правову оцінку всім суттєвим обставинам справи і не в повній мірі дослідив здобуті в процесі судового розгляду справи докази, стало причиною порушення судом першої інстанції норм матеріального права, і як наслідок тягне за собою не правильне вирішення даної справи.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначає, що тільки заява може свідчити про бажання позивача реалізувати своє право вибору, яке визначено ч. 2 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», і як наслідок, право позивача на перерахунок пенсії з урахуванням положень ч.2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Натомість заявнику пенсія призначена на умовах частини першої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», даний факт судом не досліджувався, що і стало причиною неправильно встановлених обставин в даній справі. Крім того, судом зроблено хибний висновок, що ні нормами ч.2 ст. 56 Закон України № 796 ні нормами ч.2 ст. 27 Закону України № 1058 не відмінено право учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на збільшення пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж. Однак змінами в Закон визначено певні умови, за якими відбувається розрахунок понаднормового стажу для чоловіків, а саме, після 20-ти років страхового стажу. 

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області без задоволення, а постанову суду - без змін. 

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України).

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою Долинського районного суду від 03 серпня 2016 року по справі № 343/1291/16-а задоволено позов   ОСОБА_1 .. Визнано протиправними дії Долинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області щодо перерахунку призначеної ОСОБА_1 пенсії із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стаж роботи. Зобов`язано Долинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Івано-Франківської області перерахувати ОСОБА_1 пенсію із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» стаж роботи, починаючи з 16 грудня 2015 року, та провести її виплату. Звернуто до негайного виконання постанову суду в частині виплати пенсії у межах суми стягнення за один місяць.(а.с.19-21). 
Дана постанова набрала законної сили 15 вересня 2016 року.
На виконання рішення суду 26.09.2016 року заявнику видано виконавчий лист (а.с.7).
Також встановлено, що ОСОБА_1 є потерпілим від наслідків Чорнобильської катастрофи 2 категорії, що підтверджено копією посвідчення серії НОМЕР_1 від 31.01.2012.
11 листопада 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Калуського об`єднаного управління Пенсійного фонду України івано-Франківської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,  із заявою про надання інформації щодо забезпечення виконання судового рішення з помісячною розбивкою виплаченого боргу за період із 16 грудня 2015 року до 01 листопада 2018 року.
Листом від 23.11.2018 № 649/Д-15 Калуське об`єднане управління ПФУ в Івано-Франківській області повідомило ОСОБА_1 , що на виконання рішення суду управлінням 14.09.2016 (негайне виконання в межах стягнення за один місяць) та 11.10.2016 було проведено перерахунок  його пенсії. З 16.12.2015 розмір нарахованої пенсійної виплати становив 8762,52 грн при стажі роботи 39р. 3 м. 29дн.. Виплачена заборгованість в сумі 16 670,69 грн в жовтні, листопаді 2016 року. З 01.09.2016 проведено перерахунок відповідно до заяви заявника від 07.09.2016 з врахуванням рішення суду. Розмір нарахованої пенсійної виплати з 01.09.2016  становить 9156,48 грн при стажі роботи 41р. 9м. 29дн.. Заборгованість в сумі 1674,35 грн виплачена в січні 2017 року додатковими відомостями. Починаючи з 11.10.2017 розрахунок розміру пенсії здійснено відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ. Розмір пенсії заявника ОСОБА_1 з 01.10.2017 року перераховано згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» і він становив 9449,63 грн.
Також роз`яснено, що оскільки пенсія ОСОБА_1 призначена за ч. 1 ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не за частиною другою цієї статті, а також з 01.10.2017 згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» та перерахована відповідно до ч. 4 ст. 42, тому до нього не застосовуються норми ч. 2 ст. 56 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС». Розмір пенсійної виплати ОСОБА_1 обчислено за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто відповідно до норм чинного законодавства (а.с.30-32).

Згідно копії розпорядження № 151630 від 24.01.2018, ОСОБА_1 зроблено перерахунок пенсії через зміну надбавки і вона становить з 1 жовтня 2017 року 9449,63 грн. Загальний стаж станом на 31.07.2016 становить 41 рік 9 місяців 29 днів. Вказано доплату за понаднормовий стаж за 2 роки в сумі 26, 24 грн, додаткова пенсія потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи 2 кат 170, 82 грн. (а.с.33).
Позивач вважаючи, що відповідач протиправно зупинив виконання постанови Долинського районного суду від 03.08.2016 по справі № 343/1291/16-а та у зв`язку із забезпеченням виконання чинного судового рішення звернувся до суду з відповідною заявою.

Як слідує із змісту оскаржуваної ухвали, частково задовольняючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність та необґрунтованість покликання Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області на зміну законодавства, оскільки ні нормами ч. 2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ні нормами ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відмінено право учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж. Тому суд визнав, що відповідачем протиправно не виконано повністю постанову суду від 03.08.2016 у справі № 343/1291/16-а.
Щодо зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення, то суд першої інстанції вважав, що така вимога не підлягає до задоволення, оскільки не передбачено встановлення іншого судового контролю, а саме в порядку ст.382 КАС України.

Проаналізувавши матеріали справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про правильне застосування норм матеріального та процесуального права та повне з`ясування обставин справи судом першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.

Положення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України визначаю, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.
Таким чином, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту. Тобто, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню стороною, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що учасник справи, якому належить виконати судовий акт, повинен здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

За правилами ч. 1 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
Згідно ч. 6 ст. 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.
Системний аналіз зазначених вище норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Згідно частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка почала діяти з 11 жовтня 2017 року) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, яка діяла до 11 жовтня 2017 року) право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку.
Частиною 2 статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»  передбачено, що за бажанням застрахованої особи частина розміру пенсії за віком за період страхового стажу, набутого до дня набрання чинності цим Законом, може бути визначена відповідно до раніше діючого законодавства, а частина розміру пенсії за період страхового стажу, набутого після набрання чинності цим Законом, - відповідно до цього Закону.
З аналізу норми ч.2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка діяла до 11 жовтня 2017 року так і в новій редакції після зазначеної дати, вбачається, право громадян на пенсію в повному розмірі, які віднесені до категорій 1,2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що покликання апелянта на зміну законодавства є протиправними та необґрунтованими, оскільки ні нормами ч. 2 ст.56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ні нормами ч.2 ст.27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не скасовано право учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж.
Тобто, в законодавстві не відбулися зміни у правовому регулюванні із встановлення права учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС на збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений стаж.

Встановлено, що постанова Долинського районного суду від 03.08.2016 по справі № 343/1291/16-а, не скасована та набрала законної сили 15 вересня 2016 року. Вказана постанова суду виконана лише до жовтня 2017 року, а після цього перерахунок пенсії ОСОБА_1 проведено згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 №2148-VІІІ.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем протиправно не виконано повністю означену постанову суду, а тому судом першої інстанції обґрунтовано задоволено заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дії відповідача, які полягають у невиконанні постанови Долинського районного суду у справі № 343/1291/16-а.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та постановив ухвалу рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ч. 4 с. 229, ч. 3 ст.243, ст. ст. 308, 310, 312,  315, 316 321, 322, 325, 329 КАС України , суд, -
                                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а ухвалу Долинського районного суду Івано-Франківської області  від 15 жовтня 2019 року у справі № 343/693/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.
У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	Н. М. Судова-Хомюк 	
судді	 	Р. Й. Коваль 	
 	 	Т. І. Шинкар  	
Повне судове рішення складено 03.02.2020 у зв`язку із перебуванням одного судді з колегії у відпустці.