ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 р.	Справа № 440/2147/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Сіренко О.І.,
Суддів: Кононенко З.О. ,  Калиновського В.А. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року, головуючий суддя І інстанції: А.Б. Головко, повний текст складено 21.10.19 року по справі № 440/2147/19
за позовом         ОСОБА_1      
до       Головного управління ДФС у Полтавській області                  
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Полтавській області, в якому просить суд: визнати протиправними та скасувати податкових повідомлень - рішень №0001631301 від 08.02.2019; №0001651301 від 08.02.2019; №0006561301 від 23.05.2019; №0006541301 від 23.05.2019.
В обґрунтування своїх вимог зазначив, що контролюючий орган здійснив повідомлення про проведення документальної позапланової перевірки з порушенням вимог Податкового кодексу України, а саме направив документи щодо призначення перевірки не за місцем реєстрації останнього. Крім цього, вважає, що операції з прощення (анулювання) кредитором заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті звільнені від оподаткування. Крім цього, на думку позивача, контролюючий орган неправильно визначив базу оподаткування у зв`язку з чим неправильно визначив суму грошового зобов`язання для нього.
09 жовтня 2019 року  рішенням Полтавського окружного адміністративного суду адміністративний позов ОСОБА_1  до Головного управління ДФС в Полтавській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС в Полтавській області №0001631301 від 08.02.2019 року; №0001651301 від 08.02.2019 року; №0006561301 від 23.05.2019 року; №0006541301 від 23.05.2019 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Полтавській області на користь ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 3412 грн. 60 коп.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції  подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції. Стверджує, що  що належним чином повідомив позивача про дату та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Вказав на те, що основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням відноситься до загального оподаткованого доходу, а тому податковий орган правомірно визначив суму грошового зобов`язання для позивача. Зауважує, що судом першої інстанції не було надано оцінки опірним податковим повідомленням-рішенням. Таким чином, вважає правомірними скасовані судом першої інстанції податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області №0001631301 від 08.02.2019; №0001651301 від 08.02.2019; №0006561301 від 23.05.2019; №0006541301 від 23.05.2019 року. Отже, посилаючись на викладені доводи вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Позивач у надісланому візиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, вказав на недотримання відповідачем порядку проведення переврки, томупросить пеляційну скаргу за лишити без задовролення, а рішення суду першої інстанції без змін.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач та його представник, наполягаючи на законності  та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване  рішення без змін.
Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі. 
Протокольною ухвалою від 15.01.2020 року замінено відповідача ГУ ДФС  у Полтавській області на належного ГУ ДПС  у Полтавській області, а також відмовлено у задоволенні  клопотання про заміну сторони позивача.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представників сторін, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не  підлягає задоволенню з наступних підстав.
          Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 21.02.2008 року між ПАТ “ОТП Банк” та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №СМ-SMED03/011/2008 (а.с.93), за умовами якого ПАТ “ОТП Банк” надав ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 225 000 доларів США на строк до 21.02.2018 року включно.
Для забезпечення виконання вищенаведеного кредитного договору в іпотеку передано частина майстерні з пошиття одягу з добудовою адміністративно-побутового корпусу, площею 1202,00 кв.м. та котельня, площею 13,50 кв.м., що знаходиться за адресою:     вул. Ярмарква,буд.15, м. Кременчук, Полтавська область. 
24.09.2014 року позивач звернувся до ПАТ “ОТП Банк” із запитом стосовно реструктизації кредитного договору №СМ-SMED03/011/2008 від 21.02.2008 року.
Листом ПАТ “ОТП Банк” №D03-3/391 від 09.12.2014 року повідомлено ОСОБА_1 , що його запит стосовно реструктизації кредитного договору №СМ-SMED03/011/2008 від 21.02.2008 року розглянуто кредитним комітетом банку та прийнято рішення про його задоволення /а.с.94/.
29.01.2015 року між ПАТ “ОТП Банк” та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено додатковий договір №8 до кредитного договору №СМ-SMED03/011/2008 від 21.02.2008 року /а.с.19, 88-89/ (далі за текстом – додатковий договір №8).
Згідно з пунктом 2.1.1 додаткового договору №8, сторони домовилися, що позичальник 29.01.2015 року зобов`язується погасити боргові зобов`язання у розмірі 72 029,00 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього договору складає 1 143 060,25 грн.
Відповідно до пункту 2.1.2 додаткового договору №8, за умови належного виконання позичальником умов кредитного договору та цього додаткового договору, сторони домовилися, що банк керуючись ст.60 Цивільного кодексу України, здійснює анулювання (прощення) боргу у розмірі 80 372,66 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на день укладення цього додаткового договору складає 1 275 469,51 грн. і позичальник буде вважатися таким, що погасив свої боргові зобов`язання перед банком в повному обсязі.
Крім цього, цим ж пунктом додаткового договору передбачено скасування пені, що нарахована позичальнику на момент укладення додаткового договору.
Кременчуцька ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області надіслала АТ “ОТП Банк” лист №14076/10/16-03-13-01-14 від21.06.2016 року щодо надання інформації та копій документів щодо повідомлення платників податків, яким протягом 2015 року було анульовано суму боргу за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства до закінчення строку позовної давності, у тому числі стосовно ОСОБА_1 (а.с.51).
Листом №01-05-19-6/323116 від 12.07.2016 року (а.с.84) ПАТ “ОТП Банк” повідомив Кременчуцьку ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області про наступне:
-згідно з рішенням правління АТ “ОТП Банк” №159 від 04.06.2015 (а.с.85) ОСОБА_1 списано безнадійну прострочену заборгованість у сумі 80 372,66 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладення додаткового договору становить                1 275 469,51 грн.
-керуючись абз.д пп.164.2.17 п.164.2 ст164 Податкового кодексу України банк повідомив позивача  про суму анульованого боргу шляхом укладення додаткового договору.
-суму списаного боргу включено банком до податкового розрахунку сум доходу нарахованого (сплаченого) на користь платників податків і сум утриманого з них податку у 2 кварталі 2015 року з ознакою доходу “ 126”. Дохід включає в себе суму заборгованості платника податку, анульованого кредитором по його самостійному рішенню, не пов`язаному з процедурою банкрутства. 
Наказом Головного управління ДФС у Полтавській області №2824 від 01.11.2018 прийнято рішення про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) (а.с.53).
Копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №2824 від 01.11.2018 та повідомлення про дату, час та місце проведення перевірки №800 від 01.11.2018 (а.с.54) із супровідним листом ФОП/М/5823/16-31-13-05-22 від 01.11.2018 /а.с.52/ надіслано 02.11.2018 позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).
Супровідний лист ФОП/М/5823/16-31-13-05-22 від 01.11.2018, яким позивачу направлено копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №2824 від 01.11.2018 та повідомлення про дату, час та місце проведення перевірки №800 від 01.11.2018 повернувся до контролюючого органу у зв`язку із закінченням строку зберігання (а.с.55).
Головним управління ДФС у Полтавській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи – платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з питань правильності та повноти нарахування і сплати податку на доходи фізичних осіб та військового збору за період з 01.01.15 по 31.12.15 про що свідчить акт документальної позапланової невиїзної перевірки №1671/16-31-13-05-11/2771802790 від 17.12.2018 (далі за текстом акт №1671/16-31-13-05-11/2771802790 від 17.12.2018) (а.с.20-23, 76-83).
Копію акту №1671/16-31-13-05-11/2771802790 від 17.12.2018 направлено 17.12.2018 позивачу супровідним листом ФОП/М/7317/16-31-13-05-17 від 14.12.2018 (а.с.56) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57). 
Під час проведення перевірки встановлено наступні порушення:
-пп.163.1 ст163, абз.д пп.164.2.17 п.164.2 ст164 та п.8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень Податкового кодексу України, у результаті чого занижено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за період, що перевірявся (за 2015 рік) на суму 127 752,93 грн.
-пп.1.2, п.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, у результаті чого суму грошового зобов`язання по військовому збору за період, що перевірявся (за 2015 рік) на суму 9627,15 грн.
За результатами проведення документальної позапланової невиїзної перевірки контролюючим органом прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- №0001631301 від 08.02.2019, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у загальному розмірі 159 691,16 грн, у тому числі податкове зобов`язання - 127 752,93 грн. та штрафні санкції – 31 938,23 грн. (а.с.24, 69).
- №0001651301 від 08.02.2019, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору за 2015 рік у загальному розмірі 12 033,94 грн, у тому числі податкове зобов`язання – 9627,15 грн. та штрафні санкції – 2406,79 грн. (а.с.25, 71).
Вищенаведені податкові повідомлення-рішення направлені позивачу супровідним листом М/556/16-31-13-04-13 від 11.02.2019 (а.с.68) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.73).
Позивач, не погодившись з вищезазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, оскаржив їх у адміністративному порядку до Державної фіскальної служби України (а.с.29-33).
Рішенням Державної фіскальної служби України №19406/6/99-99-11-05-05-01-25 від 24.04.2019 (а.с.58-61) скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення, а податкові повідмолення-рішення від 08.02.2019 №0001631301, 0001651301 - без змін.
Разом з тим цим ж рішенням збільшено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік, що визначене податковим повідомленням-рішенням №0001631301 від 08.02.2019, у розмірі 126 122,90 грн. та штрафні санкції – 31 530,73 грн.
Крім цього, рішенням збільшено суму податкового зобов`язання з військового збору за 2015 рік, що визначене податковим повідомленням-рішенням №0001651301 від 08.02.2019, у розмірі 9504,80 грн. та штрафні санкції – 376,20 грн.
На підставі рішення Державної фіскальної служби України №19406/6/99-99-11-05-05-01-25 від 24.04.2019 Головним управлінням ДФС у Полтавській області прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
- №0006561301 від 23.05.2019, яким визначено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб за 2015 рік у загальному розмірі 157 653,63 грн, у тому числі податкове зобов`язання – 126 122,90 грн. та штрафні санкції – 31 530,73 грн. (а.с.27, 63).
- №0006541301 від 23.05.2019, яким визначено суму грошового зобов`язання з військового збору за 2015 рік у загальному розмірі 11 881,00 грн, у тому числі податкове зобов`язання – 9504,80 грн. та штрафні санкції – 376,20 грн. (а.с.26, 65).
Вищенаведені податкові повідомлення-рішення направлені позивачу супровідним листом М/4617/16-31-13-04-13 від 24.05.2019 (а.с.62) за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.67).
Не погоджуючись із вказаними рішеннями, позивач звернувся до суду з даним  позовом.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з протиправності проведеної перевірки, оскільки  відповідачем порушено визначену Податковим кодексом України процедуру повідомлення платника податків про дату, час та місце її проведення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог  з огляду на наступне.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, унормовані  Податковим кодексом України.
Згідно з підпунктом 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Абзацами 1, 4 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.
Статтею 78 ПК України встановлено порядок проведення документальних позапланових перевірок.
Згідно з пунктом 78.4 статті 78 ПК України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.
Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Відповідно до пункту 79.1 статті 79 ПК України встановлено, що документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.
Пунктами 79.2, 79.3 статті 79 ПК України встановлено, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.
Підпунктом 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 ПК України встановлено, що платник податків має право бути присутнім під час проведення перевірок та надавати пояснення з питань, що виникають під час таких перевірок, ознайомлюватися та отримувати акти (довідки) перевірок, проведених контролюючими органами, перед підписанням актів (довідок) про проведення перевірки, у разі наявності зауважень щодо змісту (тексту) складених актів (довідок) підписувати їх із застереженням та подавати контролюючому органу письмові заперечення в порядку, встановленому цим Кодексом.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому особисто чи його уповноваженому представнику копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова, проте брати участь у проведенні такої перевірки є правом платника податків, а відтак з наказом про перевірку та письмовим повідомленням про дату початку та місце проведення такої перевірки платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до початку її проведення.
Невиконання вимог щодо повідомлення платника податків про перевірку до початку її проведення призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.
Наведений висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 19.02.2019 року по справі №820/6323/17 та від 21.06.2019 року по справі №804/4147/13-а.
Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №2824 від 01.11.2018 та повідомлення про дату, час та місце проведення перевірки №800 від 01.11.2018 (а.с.54) із супровідним листом ФОП/М/5823/16-31-13-05-22 від 01.11.2018 (а.с.52) надіслано 02.11.2018 позивачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.55).
Позивачем на підтвердження того, що він проживає та зареєстрований за іншою адресою, а саме: АДРЕСА_2 надано паспорт, штамп у паспорті громадянина України (а.с.38 зворотній бік), виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб – підприємців та громадських формувань від 28.08.2018 року (а.с.37).
Крім цього, позивач наголошує на тому, що під час проведення документальної планової перевірки його як фізичної особи-підприємця, яка проводилася з 22.10.2018 по 09.11.2018 Головне управління ДФС у Полтавській області надсилало усі документи щодо призначення та проведення перевірки за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_2 , про що свідчить акт №1542/16-31-13-05-11/2771802790 від 16.11.2018, запит №М/5227/61-31-13-05-22 від 08.10.2018.
Водночас, позивач повідомляв контролюючий орган про зміну податкової адреси, що підтверджується реєстраційною заявою платника ПДВ про зміну місця проживання (а.с.127).
Відповідач не погоджується з таким обґрунтуванням позивача з огляду на те, що згідно з листом Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №0938/01-39 від 17.06.2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.74).
Крім цього, наголошує на тому, що згідно з відомостями з ІС “Податковий блок”, позивач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Посилання на лист Крюківської районної адміністрації виконавчого комітету Кременчуцької міської ради №0938/01-39 від 17.06.2016 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою:     АДРЕСА_1 , колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що інформація щодо зареєстрованого місця проживання позивача надана станом на 17.06.2016 року. Водночас, позивач змінив місце проживання 22.08.2018 про що свідчить штамп у паспорті громадянина України.
Відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України  платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. 
Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. 
Таким чином, станом на момент проведення перевірки податковою адресою позивача  є його зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .
Станом на дату направлення позивачу повідомлення про проведення перевірки ФОП/М/5823/16-31-13-05-22 від 01.11.2018 року відповідачу були відомі обставини щодо зміни податкової адреси позивача, що підтверджується актом №1542/16-31-13-05-11/2771802790 від 16.11.2018 (а.с.125, 126), запитом Головного управління ДФС у Полтавській області №М/5227/61-31-13-05-22 від 08.10.2018 (а.с. 129, 130). 
Отже, копія наказу на проведення перевірки не була отримана платником, що позбавило позивача можливості реалізації свого права на ознайомлення із наказом на проведення перевірки до початку здійснення контрольного заходу та подання відповідних пояснень і документів.
На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції  про порушення контролюючим органом процедури повідомлення позивача про призначення та початок проведення перевірки.
Водночас, лише дотримання умов та порядку проведення контролюючими органами перевірок, може бути підставою для визнання вказаних дій правомірними. У свою чергу порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої.
Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.
Відповідно до ч. 2    ст. 19 Конституції України    органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені    Конституцію    та законами України.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач у спірних правовідносинах, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені    Податковим кодексом України, без дотриманням вимог ч.2    ст.2 КАС України, отже, наявні  підстави для визнання протиправним та скасування вищезазначених рішень податкового органу.
Частиною 2  статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Отже, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії та прийняті рішення.
Колегія суддів звертає увагу на те, податковий орган, на який в силу приписів частини другої статті 77 КАС України покладений тягар доказування правомірності своїх рішень, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо повідомлення позивача про призначення та початок проведення перевірки.
Доводи апелянта про не  надання судом першої інстанції  оцінки спірним податковим повідомленням-рішенням колегія суддів відхиляє, оскільки  у спірних правовідносинах встановлена незаконності проведення перевірки позивача,  а тому прийнятий за її результатами акти індивідуальної дії, тобто  оскаржувані податкові повідомлення - рішення №0001631301 від 08.02.2019; №0001651301 від 08.02.2019; №0006561301 від 23.05.2019; №0006541301 від 23.05.2019 року підлягають визнанню протиправними та скасуванню.
За змістом п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaariv. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "RuizTorijav. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можнарозуміти як таку, щовимагаєпоясненьдетальноївідповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чидотримався суд свогообов`язкуобґрунтовуватирішенняможерозглядатисялише в світліобставинкожноїсправи.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про  визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень №0001631301 від 08.02.2019; №0001651301 від 08.02.2019; №0006561301 від 23.05.2019; №0006541301 від 23.05.2019, задовольнивши позовні вимоги.
Згідно з частиною 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції  відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.
Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року по справі № 440/2147/19 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя 	(підпис)	О.І. Сіренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	З.О. Кононенко    В.А. Калиновський   	
Повний текст постанови складено  23.01.2020 року