ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1749/20 Справа № 191/348/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бондаренко Г. В. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
                суддів         - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.
                за участю секретаря - Лященко С.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на  рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року,-
В С Т А Н О В И В:

29 січня 2019 року року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 05.09.2016 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 25182,99 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв`язку із невиконанням своїх зобов`язань, відповідач станом на 19.12.2018 року має заборгованість - 66089,16 грн., з яких: 2283,75 грн. - тіло кредиту; 41607,77 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 18574,35 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3123,29 грн. - штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ «Приватбанк». Просить стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 66089,16 грн. за кредитним договором № б/н від 05.09.2016 року, та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. ( а.с.2-4).

Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволенні частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором б/н від 05.09.2016 року станом на 19.12.2018 року в сумі 62465, 87 грн., яка складається з: тіло кредиту - 2283 грн., 75 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 41607 грн. 77 коп.; заборгованості за пенею - 18574 грн. 35 коп. 
Також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.46-49).

В апеляційній скарзі відповідач посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с. 86-89).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу задовольнити, а рішення суду 1 інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Судом 1 інстанції було встановлено, що ОСОБА_1 05.09.2016 року підписав анкету-заяву про приєднання до «Умов та Привал надання банківських послуг у ПриватБанку, що складає між ним та банком Договір без номеру, без визначення кредитного ліміту.
Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дав свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і що останній має право в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг, сторонами було визначено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін.
Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми позову.
ОСОБА_1 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, згідно Розрахунку заборгованості наданому позивачем, станом на 19.12.2018 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 66089 грн. 16 коп., яка складається з - 2283,75 грн. - тіло кредиту; 41607,77 грн. - нараховано відсотків за користуванням кредитом; 18574,35 грн. - нараховано пені; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 3123,29 грн. - штраф (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірний кредитний договір діє та ПАТ КБ "ПриватБанк" виконав свої зобов`язання по наданню грошових коштів повністю, а відповідач в свою чергу їх не виконує, не оспорюючи дійсність чи умови кредитного договору.

Однак із зазначеними висновками суду 1 інстанції погодитись не можливо, виходячи з наступного.
Так, відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.        
У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
У частині першій статті 634 цього Кодексу передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновку щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 140131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Відповідно до пункту 2.1.1.2.1 «Умов та правил надання банківських послуг» для надання послуг банк відкриває клієнту картку, її вид визначений у пам`ятці клієнта/довідці про умови кредитування і заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання картки, зазначена в заяві.
Як вбачається із Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 05.09.2016 року, вона не містить відомостей про те, яку саме карту виявив бажання оформити на своє ім`я ОСОБА_1 . 
Поміж вказаного анкета-заява не містить відомостей про те, що ОСОБА_1 отримав пам`ятку клієнта, в тому числі Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування.
Крім вказано, в анкеті - заяві взагалі не зазначено бажаний кредитний ліміт (а.с.7).
       
На підтвердження свої позовних вимог та укладання кредитного договору від 05.09.2016 року, Банком було надано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (30 днів пільгового періоду, 55 днів пільгового періоду, CONTRACT, GOLD", витяг з "Умов та правил надання банківських послуг", розрахунок заборгованості за договором № б/н від 05.09.2016 року станом на19.12.2018 року (а.с.а.с.8,9-23), однак такі докази беззаперечно не свідчать про укладення між Банком та ОСОБА_1 кредитного договору від 05.09.2016 року.

Зокрема Банком не надано доказів на підтвердження видачі ОСОБА_1 кредитної карти, строку її дії, розміру наданого кредитного ліміту, розміру процентів за користування кредитом та інших тарифів, а тому застосування Умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим, враховуючи, що відповідач заперечую щодо зазначеного.

Вказана правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду від від 13 червня 2018 року у справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року у справі № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року у справі № 364/594/17,від 24 травня 2018 року у справі № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа № 357/16301/15-ц.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Однак рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає, а тому підлягає скасуванню на підставі п.1,2,3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, оскільки висновки суд 1 інстанції про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості є передчасними, зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як АТ КБ "ПриватБанк" не надав належним та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ч.13. ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат, таким чином з АТ КБ "ПриватБанк" необхідно стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 2 881,50 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1    - задовольнити.

Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2019 року - скасувати.

У задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (ЄДРПОУ 14360570) на користь ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 2 881,50 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: