УХВАЛА

03 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  916/3245/19 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Студенець В.І. - головуючий, судді: Баранець О.М., Стратієнко Л.В.

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 

на ухвалу Господарського суду Одеської області 
(суддя-Гут С.Ф.)
від 04.11.2019
та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду
(головуючий - Будішевська Л.О., судді: Таран С.В., Поліщук Л.В.)
від 19.12.2019
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "І`М Істейт"
про забезпечення позову
у справі № 916/3245/19
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І`М Істейт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" 
про визнання неправомірними нарахувань,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2019 у справі №916/3245/19 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "І`М Істейт" про забезпечення позову задоволено повністю, заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" здійснювати припинення чи обмеження водовідведення за договором №7107/3 від 24.10.2013 про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення з причин несплати Товариством з обмеженою відповідальністю "І`М Істейт" нарахувань за понаднормовані скиди стічних вод до моменту набрання законної сили рішенням у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І`М Істейт" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" про визнання неправомірними нарахувань оплати за скид понаднормативних стічних вод.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.11.2019 у справі №916/3245/19 залишено без змін.

Не погоджуючись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.11.2019  та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/3245/19, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" подало касаційну скаргу на зазначені судові рішення.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал", колегією суддів встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 288 Господарського процесуального кодексу України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Оскаржувану постанову Південно-західним апеляційним господарським судом прийнято 19.12.2019, повний текст її складено 19.12.2019. Отже, двадцятиденний строк на оскарження постанови обчислюється з дня складення її повного тексту, а саме з 19.12.2019. Тому останнім днем строку для подання касаційної скарги на зазначену постанову було 08.01.2020. 

Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал"  касаційну скаргу подано 13.01.2020, про що свідчить поштовий конверт, в якому її надіслано на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, тобто скаржником пропущено строк, встановлений ст. 288 ГПК України для подання касаційної скарги.

Частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 3 статті 288 Господарського процесуального кодексу України строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Виходячи зі змісту зазначеної норми суд касаційної інстанції, у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин пропуску строку, оцінки доводів щодо причин їх пропуску, робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску такого строку.

До касаційної скарги додано клопотання про поновлення строку, встановленого для подання касаційної скарги, в якому Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" просить поновити строк на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції посилаючись на те, що копію постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 отримано лише 26.12.2019, що підтверджується відтиском штампу вхідної кореспонденції товариства на першому аркуші постанови.

Разом з тим, такі посилання скаржника суперечать приписам статті 288 Господарського процесуального кодексу України, оскільки учасник справи має право на поновлення пропущеного строку саме з дня вручення судового рішення, а не з дня його реєстрації на підприємстві. При цьому належними доказами отримання копії оскаржуваного судового рішення є копія поштового конверту, в якому товариству надійшла оскаржувана постанова та інформація поштового зв`язку про дату отримання поштового відправлення.

Враховуючи, що обставини, які зазначені у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження не підтверджені належними доказами, то у суду відсутні підстави для визнання їх поважними, і відповідно - для поновлення пропущеного строку.  

Частиною 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України визначено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

З огляду на викладене, оскільки касаційну скаргу подано після закінчення строку встановленого для її подання та підстави, наведені скаржником щодо поновлення строку на касаційне оскарження, визнані неповажними, то подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі частини 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 234, 288, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" на ухвалу Господарського суду Одеської області від 04.11.2019  та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 у справі №916/3245/19 залишити без руху та надати скаржнику строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

2. Товариству з обмеженою відповідальністю "Інфокс" в особі філії "Інфоксводоканал" усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати суду заяву про поновлення строків на подання касаційної скарги та навести інші підстави для поновлення такого строку. 

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий                                                                                                   В. Студенець

Судді                                                                                                               О. Баранець

                                                                                                                             Л. Стратієнко