СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
проспект Незалежності, 13, місто Харків, 61058

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р.                                                                            Справа № 922/2693/19  
Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Дучал Н.М., суддя Сіверін В.І. , суддя  Склярук О.І. 

секретар судового засідання Рудик Т.С.

за участю представників сторін:
від позивача : Ворожбянов А.М., довіреність
від відповідача : Курило О.С., ордер, адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Харківської міської ради, м.Харків (вх. № 3661 Х/1) 
на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019р., повний текст складено 18.11.2019р. (суддя Новікова Н.А.) 
у справі № 922/2693/19

за позовом Харківської міської ради, м.Харків
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апик Плюс", м.Харків
про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі              1 476 219,42 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Харківська міська рада звернулась до господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Апик Плюс" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1 476 219, 42 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що товариством з обмеженою відповідальністю «Апик Плюс», в період з 01.08.2016 по 31.07.2019, не здійснювалася оплата за користування земельною ділянкою площею 0,1368 га по просп.Тракторобудівників, 2/4 у м.Харкові, на якій розташоване нерухоме майно відповідача, який відповідно до статей 1212-1214 Цивільного кодексу України зобов`язаний відшкодувати позивачу безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати в сумі 1 476 219, 42 грн.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 20.08.2019 відкрито провадження у справі № 922/2693/19 за правилами загального позовного провадження.      
Ухвалою господарського суду Харківської області від 13.11.2019 року призначено у справі № 922/2693/19 судову земельно-технічну експертизу, доручивши її проведення Харківському Науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (61177, м. Харків, вул.Золочівська, 8а).
На розгляд та вирішення експерта поставлено питання:
- Чи розміщені на земельній ділянці кадастровий номер 6310138500:13:004:0002 площею 0,1368 га за адресою: м. Харків, просп. Тракторобудівників, 2/4 інші будівлі, крім нежитлової будівлі літ. А-1 загальною площею 458,2 кв.м. по                         просп. Тракторобудівників, 2/4 у м. Харкові, яка перебуває у власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Апик Плюс "?
- Чи відповідають фактичні межі земельної ділянки, яка використовується Товариством з обмеженою відповідальністю "Апик Плюс" для обслуговування нежитлової будівлі літ. А-1 загальною площею 458,2 кв.м. по                                 просп . Тракторобудівників, 2/4 у м. Харкові межам земельної ділянки кадастровий номер 6310138500:13:004:0002 площею 0,1368га?
Попереджено експерта про відповідальність, передбачену статтями 384, 385 Кримінального кодексу України за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову дати висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків.
Витрати по проведенню судової земельно-технічної експертизи покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Апик Плюс".
Ухвалу суду разом зі справою № 922/2693/19 направлено Харківському Науково-дослідному інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (61177, м. Харків, вул. Золочівська, 8а).
Провадження у справі №922/2693/19 зупинено.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, Харківська міська рада звернулась до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, якою просить скасувати ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019 року у справі №922/2693/19 про призначення експертизи та зупинення провадження у вказаній справі та передати справу до господарського суду Харківської області для подальшого розгляду.
Апелянт вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необгрунтованою. 
З посиланням на завдання та орієнтовний перелік вирішуваних питань, закріплених пп. 6.1.1. Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 №53/5, апелянт зазначає, що перевірка розміщення інших будівель на території ділянки, яка піддається експертним дослідженням, не входить до кола питань земельно-технічної експертизи.
Наголошує на усталеній практиці Верховного Суду при вирішенні аналогічних спорів, відповідно до якої встановлювати фактичні межі використання земельної ділянки не має необхідності, оскільки при поданні позовів про стягнення безпідставно збережених коштів у порядку статті 1212 Цивільного кодексу України необхідним є встановлення факту сформованості земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Зауважує, що Харківською міською радою при зверненні з позовом надано доказ сформованості земельної ділянки по просп. Тракторобудівників, 2/4 у м.Харкові, як об`єкта цивільних прав саме площею - 0,1368га. До того ж, актом обстеження земельної ділянки, що наявний в матеріалах справи, встановлено, що ТОВ «Апик Плюс» використовує вказану земельну ділянку площею 0,1368га для експлуатації та обслуговування нежитлової будівлі літ «А-1» загальною площею 458,2 кв.м. по просп.Тракторобудівників, 2/4 у м.Харкові, право власності на яку зареєстровано за відповідачем. 
Виходячи з того, що відомості про земельну ділянку площею 0,1368га по просп. Тракторобудівників, 2/4 у м.Харкові містяться в Державному земельному кадастрі та їй присвоєно кадастровий номер 6310138500:13:004:0002, наголошує на сформованості земельної ділянки, що свідчить про відсутність необхідності призначення судової експертизи та зупинення провадження у справі. 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями сформовано колегію суддів Східного апеляційного господарського суду у складі: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Россолов В.В.
У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Россолова В.В. та необхідністю вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.12.2019 р. визначено наступний склад колегії суддів: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Гетьман Р.А., Сіверін В.І.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 13.12.2019р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019 року у справі №922/2693/19; встановлено строк для подання Товариством з обмеженою відповідальністю "Апик Плюс" відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Апик Плюс", проти вимог апеляційної скарги заперечив з підстав, викладених у відзиві. Просить залишити ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Зауважує, що на спірній земельній ділянці, окрім будівлі, яка належить відповідачу, знаходяться інші будівлі (на підтвердження чого до суду першої інстанції надавалися фотоматеріали) інших суб`єктів господарювання, які користуються землею без належних підстав та не мають жодного відношення до ТОВ «Апик Плюс»; вказує на те, що площа землі під будівлею є майже у три рази більшою ніж площа самої будівлі, власником якої є відповідач. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 27.12.2019р. призначено розгляд апеляційної скарги Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019 року у справі №922/2693/19 на 13.01.2020р. о 12:30год.
У зв`язку з перебуванням у відпустці члена колегії судді Гетьмана Р.А., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2020р. визначено наступний склад колегії суддів: Дучал Н.М. - головуючий суддя, судді Склярук О.І., Сіверін В.І.
У судовому засіданні 13.01.2020р. у справі №922/2693/19 оголошено перерву до 21.01.2020 о 12:00год. 
Представник позивача в судових засіданнях підтримував вимоги та доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019року у справі № 922/2693/19 скасувати.
Представник відповідача проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив. Вважаючи, що  призначення у цій справі експертизи має суттєве значення для всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин, які входять до предмета доказування, просив ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019року у справі № 922/2693/19 залишити без змін. 
Законом України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03.10.2017р. №2147-VIII викладено Господарський процесуальний кодекс України у новій редакції, яка набула чинності 15.12.2017р. 
Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
За положеннями ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
У відповідності до п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення повноважних представників, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги, виходячи з наступного.
Згідно зі ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Доказами, згідно зі ст.ст.73, 76 Господарського процесуального кодексу України,    є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів;        показаннями свідків. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 
Згідно із положеннями ст.1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.
Експертиза призначається судом у випадку необхідності встановлення обставин, дані про які потребують спеціальних досліджень та які мають суттєве значення для правильного вирішення спору по суті. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися після ґрунтовного вивчення обставин справи.
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 98 Господарського процесуального кодексу України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Висновок експерта може бути наданий на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.
Відповідно до положень ст. 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта.
Про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб), якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє про неможливість проведення експертизи за поставленими питаннями (ст.100 Господарського процесуального кодексу України).
Порядок призначення судових експертиз та експертних досліджень визначається, зокрема Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженою         наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 N53/5         (зі змінами та доповненнями), з урахуванням науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, також затверджених згаданим наказом Міністерства юстиції України.
Основні види (підвиди) експертиз визначені пунктом 1.2. Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, одним з яких є інженерно-технічна експертиза, до якої входять: інженерно-транспортна     (автотехнічна, транспортно-трасологічна, залізнично-транспортна); дорожньо-технічна; будівельно-технічна; оціночно-будівельна; земельно-технічна; оціночно-земельна; експертиза з питань землеустрою; пожежно-технічна; безпеки життєдіяльності; гірничотехнічна; інженерно-екологічна; електротехнічна; комп`ютерно-технічна; телекомунікаційна, електротранспортна експертиза; експертиза технічного стану ліфтів. Поряд із вказаними видами інженерно-технічних експертиз експертними установами можуть проводитись також інші їх види (підвиди) та комплексні технічні дослідження із залученням відповідних фахівців у певних галузях знань, у тому числі авіаційного та водного транспорту.
Експертизи та дослідження проводяться експертними установами за зонами регіонального обслуговування згідно з Переліком регіональних зон обслуговування науково-дослідними установами судових експертиз Міністерства юстиції України, наведеним у додатку 1 до цієї Інструкції ( п.1.6. Інструкції).
Главою 6 розділу II Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998р. № 53/5 ( зі змінами та доповненнями) визначено основні завдання та орієнтовний перелік вирішуваних питань, в т.ч. земельно-технічної експертизи.
Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 1 476 219,42грн., внаслідок використання земельної ділянки кадастровий номер 6310138500:13:004:0002 площею 0,1368га, за адресою м. Харків, просп. Тракторобудівників, 2/4, на якій розташоване нерухоме майно відповідача.
Як зауважено судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі, під час перевірки відомостей щодо зазначеної земельної ділянки в мережі інтернет "Публічна кадастрова карта України", та відомостей щодо розташування нежитлової будівлі   літ. "А-1" за адресою м. Харків, просп. Тракторобудівників, 2/4, яка є власністю відповідача, було виявлено, що в межах земельної ділянки кадастровий номер  6310138500:13:004:0002 площею 0,1368га, окрім будівлі відповідача можуть бути розміщені інші нежитлові будівлі, які не належать відповідачу. Вказаний висновок суду грунтується також на наданих сторонами до справи доказах (фотоматеріалах). 
Враховуючи наведене,  суд дійшов висновку, що для встановлення обставин, щодо розміщення на земельній ділянці кадастровий номер 6310138500:13:004:0002 площею 0,1368га за адресою м. Харків, просп. Тракторобудівників, 2/4, інших будівель та встановлення фактичних меж земельної ділянки, яка використовується відповідачем для обслуговування нежитлової будівлі літ. А-1 загальною площею 458,2 кв.м. по просп.Тракторобудівників, 2/4 у м. Харкові, необхідні спеціальні знання у земельно-технічній сфері, а тому враховуючи, що жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань, судом за власною ініціативою, призначено у справі експертизу.
Судова колегія апеляційної інстанції враховує, що рішення у конкретній справі приймається господарським судом за результатами дослідження безпосередньо цим судом належних і допустимих доказів, виходячи з фактів, встановлених у процесі розгляду справи. Виходячи із принципу диспозитивності господарського судочинства, місцевий господарський суд наділений виключною компетенцією щодо оцінки доказів при розгляді справи по суті, як суд першої інстанції. Така оцінка повинна ґрунтуватися на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів у судовому процесі, з врахуванням сукупності всіх обставин. У випадку якщо суд приходить до висновку, що для надання оцінки певним обставинам справи необхідні спеціальні знання, суд вправі призначити судову експертизу.
Суд апеляційної інстанції до винесення рішення у справі щодо суті спору, відповідно до вимог чинного законодавства, не має права та не повинен давати суду першої інстанції як вказівок щодо того, які рішення потрібно приймати в конкретній справі, так і вказівок щодо обставин, які необхідно встановити для вирішення справи, а також наводити власні висновки про те, які обставини не доказуються при розгляді цієї справи, та коригувати питання, визначені судом першої інстанції.
Під час розгляду справи суд першої інстанції повинен діяти незалежно та неупереджено, здійснюючи оцінку доказів відповідно до своїх внутрішніх переконань, безпосередньо, повно, всебічно, об`єктивно в їх сукупності, керуючись законом. Надання судом апеляційної інстанції вказівок щодо достовірності та належності тих чи інших доказів може бути розцінено як втручання у компетенцію суду першої інстанції, що не узгоджується з вимогами ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
В господарському процесі суд, сторони, інші учасники можуть здійснювати ті дії, які передбачені господарськими процесуальними нормами. Роль і значення процесуальної форми полягає в тому, щоб забезпечити захист існуючих прав сторін та гарантувати винесення законних і обґрунтованих рішень. 
Господарський процес являє собою єдність процесуальних прав і обов`язків господарського суду, сторін та інших учасників процесу. Процесуальна форма є нормативно встановленим порядком здійснення правосуддя.
Тобто, переглядаючи ухвалу про призначення експертизи, суд апеляційної інстанції надає оцінку відповідності чи невідповідності такої процесуальної дії вимогам чинного законодавства.
Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах Dombo Beheer B.V. v. the Netherlands від 27 жовтня 1993 року (n. 33), та Ankerl v. Switzerland від 23 жовтня 1996 року (n. 38) встановлено, що принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Рівність засобів включає: розумну можливість представляти справу в умовах, що не ставлять одну сторону в суттєво менш сприятливе становище, ніж іншу сторону; фактичну змагальність; процесуальну рівність; дослідження доказів, законність методів одержання доказів; мотивування рішень.
Крім того, принцип змагальності тісно пов`язаний з принципом рівності, тоді як рівноправність сторін - один із необхідних елементів принципу змагальності, "без якого змагальність як принцип не існує". Рівноправність сторін є суттю змагальності, бо тільки через рівні можливості сторін можлива реалізація принципу змагальності.
У рішенні Європейського суду з прав людини "Дульський проти України" від 1 червня 2006 року (заява № 61679/00), зазначено, що експертиза, призначена судом, є одним із засобів встановлення або оцінки фактичних обставин справи і тому складає невід`ємну частину судової процедури. Більше того, суд вирішує питання щодо отримання додаткових доказів та визначає строк для їх отримання.
В силу статті 86 Господарського процесуального кодексу України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність та допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок у їх сукупності.
Отже, керуючись наведеними принципами, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність, для з`ясування дійсних правовідносин між сторонами, призначення у справі судової експертизи, яка поряд з іншими доказами надасть суду можливість повно, всебічно та об`єктивно перевірити всі обставини справи, на які посилаються учасники та вирішити визначені статтею 237 Господарського процесуального кодексу України питання, що є необхідним для ухвалення законного та обґрунтованого судового рішення. 
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку призначення судом експертизи.
Зупинення провадження у справі на час проведення судової експертизи є правом господарського суду.
Ураховуючи, що для проведення експертизи матеріали справи направляються до судово-експертної установи і у цей період неможливо проводити відповідні процесуальні дії, суд першої інстанції, скориставшись наданим йому правом відповідно до положень статті 228 Господарського процесуального кодексу України, правомірно зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.
Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказано, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1    статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод        зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що доводи заявника, викладені в апеляційній скарзі не обґрунтовані, не доведені належними та допустимими доказами.
Твердження заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права не знайшли свого підтвердження, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування ухвали господарського суду Харківської області від 13.11.2019р. у справі №922/2693/19.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд ухвали господарського суду Харківської області від 13.11.2019р. у справі №922/2693/19 покладаються на заявника.
Керуючись ст.ст. 129, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради на ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019р. у справі №922/2693/19 - залишити без задоволення.
Ухвалу господарського суду Харківської області від 13.11.2019р. ( повний текст складено 18.11.2019р.) у справі №922/2693/19 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки  оскарження визначені ст.ст. 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 

Повний текст постанови складено 24.01.2020 року.

Головуючий суддя                                                                    Н.М. Дучал

Суддя                                                                                           В.І. Сіверін  

Суддя                                                                                           О.І. Склярук