ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року	Львів	Справа № 460/1898/19 пров. № 857/13902/19	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Шинкар Т.І.,Ільчишин Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року (головуючий суддя Дорошенко Н.О., м. Рівне) по справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Рівненській області до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» про стягнення коштів за простроченою заборгованістю за фінансовою допомогою,-

В С Т А Н О В И В :

Головне управління ДФС у Рівненській області звернулося в суд першої інстанції з адміністративним позовом до Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» в якому просило стягнути кошти за простроченою заборгованістю за бюджетними позичками в сумі 76141 грн.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року позов задоволено, стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» кошти за простроченою заборгованістю за бюджетними позичками в сумі 76141,00 грн (сімдесят шість тисяч сто сорок одна гривня) основний борг на р/р 31238452017295, одержувач: УК у Рівнен.р-ні/Рівнен.р-н/02801383, банк одержувача: Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код ЄДРПОУ 38012756.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» оскаржило його в апеляційному порядку, вважає його прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просило скасувати таке і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 
В апеляційній скарзі зазначає, що у відповідності до п. 7. постанови КМУ від 12.03.1996 № 323 «Про задоволення державних потребу сільськогосподарській продукції на 1996 рік» бюджетна позичка надавалась заготівельним підприємствам Мінсільгосппроду шляхом укладання з відділенням Державного казначейства України договорів, а саме: Договорів про надання бюджетної позички для авансування закупівлі зерна за державним замовленням 1996 країни згідно Додатка № 2 до Положення № 72/113.; Договорів про надання бюджетної позички для остаточних розрахунків за зерно, закуплене за державним замовленням 1996 року згідно додатку № 3 до Положення № 72/113.
За трьохсторонніми договорами про надання бюджетної позички для авансування закупівлі зерна за рахування державним замовленням 1996 укладених між відділенням Державного казначейства України, заготівельним підприємством та сільгоспвиробником та договорів на поставку сортового зерна укладених між заготівельним підприємством та сільгоспвиробником, здійснювався відділенням Державного казначейства України у відповідності до п. 3.4. та п 3.5. Порядку № 72/113, перерахунок заготівельним підприємством бюджетної позички для авансування закупівлі зерна з подальшим уточненням фактичного розміру бюджетної позички. 
Надання бюджетної позички заготівельним підприємствам для остаточних розрахунків за поставлене продовольче зерно здійснювалося відділенням Державного казначейства України за договорами про надання бюджетної позички для остаточних розрахунків за зерно, закуплене за державним замовленням 1996 року.
Відповідно до п. 12 Постанови № 323 обов`язок щодо повернення бюджетної позички, наданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за державним замовленням, покладено на заготівельні підприємства і організації в міру реалізації продукції, але не пізніше 01.09.97.
Відповідно до п. 4.9. та п. 5.1 Порядку № 72/113, на сільгоспвиробників покладено тільки обов`язок щодо поставки продовольчого зерна.
Щодо стягнення заборгованості простроченої заборгованості основного боргу по постанові КМУ від 25.05.1996 № 562 «Про забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральними добривами і засобами захисту рослин у 1996 році»
У відповідності п. 6. Порядку забезпечення сільськогосподарських товаровиробників мінеральні добривами і засобами захисту рослин, затвердженого наказом Міністерства сільського господарства та продовольства України, Міністерства фінансів України, Міністерства промисловості України. Міністерства економіки, від 25.06.1996 № 200/126/134/84, забезпечення товаровиробників мінеральними добривами і засобами захисту рослин здійснювалась Державним підприємством «Агрохім» через агрохімічні формування АР Крим, областей і районів за трьохсторонніми договорами про постачання сільськогосподарським товаровиробникам мінеральних добрив і засобів захисту рослин укладених між заготівельним підприємством Головхлібопродукту та товаровиробниками.
Відповідно до п. 29. та п. 30 Порядку - № 200/126/134/84 одержувачами державної позички є заготівельні підприємства Головхлібопродукту, які несуть відповідальність перед фінансовими органам за несвоєчасне повернення державної позички.
Згідно п. 6.1. типового договору про постачання сільськогосподарським товаровиробникам мінеральних добрив і засобів захисту рослин, який є додатком № 1 до Порядку № 200/126/134/84, товаровиробники за невиконання обсягів поставок сільськогосподарської продукції в рахунок ДП «Агрохім» як плати за фактично одержані засоби хімізації, несуть тільки відповідальність перед Постачальником (агрохімічними підприємствами у вигляді сплати неустойки у розмірі вартості недопоставленої продукції за умови укладеного між товаровиробником та заготівельним підприємством Головхлібопродукту договору на поставку продовольчого зерна.
Зазначене свідчить, що фінансові органи мають право вимагати виконання зобов`язання, у тому числі звертатись про стягнення простроченої заборгованості з погашення бюджетної позички у встановленому порядку можливо лише до суб`єкта господарювання, який отримав бюджетну позичку, та у якого з договору адміністративного акту або з інших встановлених законом підстав, виникли обов`язки з виконання такого зобов`язання, у тому числі зобов`язання з проведення або відшкодування бюджетної позички.
Відповідачем спростовується факт укладання з ним договору про надання бюджетної позички для авансування закупівлі зерна за державним замовленням 199- року; договору про надання бюджетної позички для остаточних розрахунків за зерно, закуплене за державним замовленням 1996 року; договору про поставку сортового зерна; а також будь - яких договорів з відділеннями Державного казначейства України та з підприємствами Мінсільгосппроду за державним замовленням щодо задоволення державних і регіональних потреб сільськогосподарської продукції на 1996 рік.
За даними бухгалтерського обліку ПрАТ «Сільськогосподарське підприємство «ШУБКІВСЬКЕ» заборгованість вказана у Поданні у розмірі 76 141,00 грн. відсутня.
Відповідач не отримував бюджетну позичку та не був стороною у зобов`язаннях щодо повернення бюджетної позички, наданої на закупівлю сільськогосподарської продукції за державним замовленням.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що управлінням Державної казначейської служби України у Рівненському районі Рівненської області на адресу Головного управління ДФС у Рівненській області внесено подання від 04.07.2019 №18 для здійснення заходів щодо стягнення простроченої заборгованості з ПрАТ «СГП «Шубківське» за бюджетними позичками, наданими на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактом (замовленням) у 1996 році, яка станом на 01.05.2019 становить 76141,00 грн.
Розглядаючи спір суд першої інстанції вірно врахував, що стаття 19-1 Податкового кодексу України визначає функції органів доходів і зборів, до яких, зокрема, відноситься забезпечення стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.
Згідно з ч. 9 ст. 17 Бюджетного кодексу України прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання. Позовна давність на вимоги щодо погашення такої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою не поширюється.
Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості.
Відповідно до п.2 Порядку №174 боржник - суб`єкт господарювання, який отримав кредит, залучений державою або під державні гарантії, бюджетну позичку/фінансову допомогу на умовах, визначених кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги, та не забезпечив своєчасне і повне виконання своїх зобов`язань за такою угодою;
бюджетна позичка/фінансова допомога - сума коштів, надана Мінфіном у 1993-1998 роках позичальнику на поворотній основі за рахунок коштів державного бюджету на умовах угоди про надання бюджетної позички/фінансової допомоги;
заборгованість за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою - зобов`язання перед державою, що виникають у суб`єкта господарювання, який отримав кредит, залучений державою або під державні гарантії, бюджетну позичку/фінансову допомогу на умовах, визначених кредитною (субкредитною) угодою, угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги;
прострочена заборгованість за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою - заборгованість боржника перед державою за бюджетною позичкою/фінансовою допомогою (в тому числі за основним боргом, відсотками тощо), не погашена у строк, визначений угодою про надання бюджетної позички/фінансової допомоги.
Пунктом 6 Порядку №174 визначено, що облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані.
Згідно з п.10 Порядку №174, з метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені.
Відповідно до п.15 Порядку №174 прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби.
Контролюючі органи мають право стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України (пп.20.1.19 п. 20.1 ст.20 Податкового кодексу України).
Судом першої інстанції з`ясовано, що згідно листа від 16.04.2018 №02-40/238 Управління державної казначейської служби України у Рівненському районі Рівненської області повідомлено, що в управлінні відсутні копії договорів, документи або копії документів по наданню (погашенню) бюджетних позик, акти передачі-приймання заборгованості.
Суд першої інстанції вірно вважав, що подання органу Державної казначейської служби, внесене до органів доходів і зборів в порядку та у спосіб, встановлені чинним законодавством, є достатньою та належною підставою для стягнення з боржника простроченої заборгованості з основного боргу перед державним бюджетом за бюджетними позичками, наданими на закупівлю сільськогосподарської продукції за держконтрактом (замовленням) у 1996 році.
З врахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог, а тому суд підставно задовольнив такі.
Виходячи із зазначеного вище суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права. 

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Сільськогосподарське підприємство «Шубківське» залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2019 року по справі № 460/1898/19 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.  

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	Т. І. Шинкар 	
 	 	Н. В. Ільчишин