Ухвала
16 січня 2019 року
м. Київ
справа № 336/2160/19
провадження № 61-447ск20
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду 
Синельникова Є. В. розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2019 року 
та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року 
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку у майні,
ВСТАНОВИВ:
У квітні 2019 року   ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 
до ОСОБА_3  про припинення права власності відповідача та визнання 
за позивачем права власності на 1/6 частину будинку АДРЕСА_1 .
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 
2019 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року, у задоволенні позову  ОСОБА_1 відмовлено. 
У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга 
представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2  від 27 грудня 2019 року, 
в якій заявник просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2019 року і ухвалити нове рішення 
про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування судами першої й апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.
Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - 
на касаційне оскарження судового рішення.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. 
Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають 
касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Для цілей цього Кодексу малозначними справами визнаються справи, 
у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України). 
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах 
про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, 
яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. 
Пунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України передбачено, 
що у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна.
Ціна позову у цій справі складає 62 500 грн (вартість 1/6 частини будинку, компенсація за яку внесена позивачем на депозитний рахунок суду), 
тобто суму, яка станом на 01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921, 00 грн * 100 = 
192 100, 00 грн).
Отже, справа, на судові рішення у якій подана касаційна скарга,                                  відноситься до категорії малозначних.
Касаційна скарга не містить посилань на наявність обставин, 
які передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. Обставин, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України                              суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
З урахуванням наведеного, оскільки представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 27 серпня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 
2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 
до ОСОБА_3 про припинення права власності на частку 
у майні - відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику. 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                     Є. В. Синельников