Ухвала
 
10 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 639/204/16-ц
провадження № 61-15485 св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Стрільчука В. А., розглянув         заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Тітова М. Ю.,        Карпенко С. О. та Стрільчука В. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року,
 
встановив:
 
У серпні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга  ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року                         у вищевказаній справі.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 серпня 2019 року поновлено заявнику строк на касаційне оскарження постанови Харківського апеляційного суду від  05 червня 2019 року, відкрито касаційне провадження у справі та витребувано цивільну справу № 639/204/16-ц із суду першої інстанції.
 
26 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року,       в якій просила змінити оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, яким зобов`язати Харківський апеляційний суд роз`яснити постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, не передаючи справу на новий розгляд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 20 січня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада 2019 року у справі за позовом             ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології        ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку відмовлено.
 
У лютому 2020 року до Верховного Суду надійшла заява  ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Тітова М. Ю., Карпенко С. О. та Стрільчука В. А.,                             в обґрунтування якої заявник зазначила, що вказані судді є некомпетентними та неналежно виконують свої обов`язки.
 
На думку заявника Верховним Судом у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - судді Тітова М. Ю, суддів:         Карпенко С. О., Стрільчука В. А. 20 січня 2020 року, при постановленні ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою       ОСОБА_1 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 28 листопада    2019 року, допущено службову недбалість. Зокрема, колегією суддів не постановлено окрему ухвалу у відповідності до частини першої статті 262 ЦПК України, у зв`язку з відсутністю оскаржуваної ухвали у Єдиному державному реєстрі судових рішень. Крім того, ОСОБА_1 вказала на несвоєчасне направлення до Єдиного державного реєстру судових рішень ухвали Верховного Суду від 20 січня 2020 року.
 
У відповідності до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу                і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 
 
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями суду, що прийняті в межах його повноважень, не може слугувати підставою для його відводу та свідчити про наявність сумнівів в неупередженості його складу.
 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. 
 
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу,              і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. 
 
Зміст заяви   ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Тітова М. Ю., Карпенко С. О. та Стрільчука В. А., не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею           36 ЦПК України для відводу судді. 
 
Вищевикладене свідчить про те, що доводи заяви про відвід суддів по своїй суті      є незгодою заявника з прийнятим колегією суддів судовим рішенням, що відповідно до статті 36 ЦПК України не є підставою для відводу. 
 
Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого           ОСОБА_1 відводу колегії суддів: Тітова М. Ю., Карпенко С. О. та Стрільчука В. А., тому у відповідності до частини третьої статті 40 ЦПК України питання про відвід суддів підлягає передачі на розгляд іншому судді-доповідачу, визначеному   у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
 
Заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Тітова М. Ю.,       Карпенко С. О. та Стрільчука В. А., у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», профспілкового комітету Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», первинної профспілкової організації Державної установи «Інститут мікробіології та імунології ім. І. І. Мечникова НАМН України», Харківської обласної організації профспілки працівників охорони здоров`я про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, компенсації за несвоєчасно проведений розрахунок в частині виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Харківського апеляційного суду від 05 червня 2019 року, визнати необґрунтованою.
 
Заяву про відвід колегії суддів: Тітова М. Ю., Карпенко С. О. та Стрільчука В. А. передати для вирішення іншому судді-доповідачу.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов

                                                                                                            С. О. Карпенко

                                                                                                            В. А. Стрільчук