ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

14 лютого 2020 року

м. Харків

Справа № 643/16914/18

провадження № 22-ц/818/739/20

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого – Пилипчук Н.П.,

суддів – Кругової С.С., Бурлака І.В.,

учасники справи:

позивач :  ОСОБА_1 ;

відповідач : КП «Благоустрій»;

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи в місті Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Благоустрій» м. Харкова про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
       
за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Благоустрій» в особі виконуючого обов`язки директора Арциленко Юрія Дмитровича на рішення Московського районного суду м.Харкова від 28 жовтня 2019 року, ухвалене суддею Поліщук Т.В., в залі суду в м. Харків, 

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з Комунального підприємства «Благоустрій» м. Харкова середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 22812 грн. 

В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що що 06.06.2017 він прийнятий на посаду інспектора КП «Благоустрій » м. Харкова. 01.11.2017 його переведено на посаду водія згідно наказу № 337-1/к від 01.11.2017. на цій посаді він працював до 01.02.2018, та за наказом підприємства № 59/к від 01.02.2018 його переведено на посаду інженера з безпеки руху. На підставі наказу № 238/к від 03.07.2018 його звільнено у зв`язку зі скороченням штату за п.1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 по справі № 643/11774/18 за його позовом до відповідача скасовано наказ КП «Благоустрій» м. Харкова № 238/к від 03.07.2018 про його звільнення за скороченням штату; поновлено його на посаді інженера з безпеки руху КП «Благоустрій» м. Харкова та стягнуто з відповідача у рахунок відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі виконане, відповідно до наказу № 361/к від 06.11.2018 КП «Благоустрій» м. Харкова його поновлено на посаді інженера з безпеки руху. Разом з тим, рішенням суду не задоволена його вимога про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позивач зазначає, що його посадовий оклад за останні півроку з 01.02.2018 по 03.07.2018 становить 5703 грн. в місяць. Час вимушеного прогулу розраховується з 03.07.2018 по час його поновлення на посаді – 06.11.2018, тобто більш ніж чотири місяці, а отже, відповідач має сплатити на його користь 22812 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 жовтня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з КП «Благоустрій» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.07.2018 по 05.11.2018 включно у розмірі 24794 грн. 88 коп. Стягнуто з КП «Благоустрій» в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. 

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, представник відповідача звернувся до суду з апеляційною скаргою.

В апеляційній скарзі представник відповідача посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та недоведеність обставин, що мають значення для справи і порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилався на те, що судом першої інстанції, при ухваленні рішення не враховано той факт, що ОСОБА_1 при звільненні була виплачена вихідна допомога в розмірі 17 328 грн. Зазначає, що згідно довідки КП «Благоустрій» м. Харкова від 19.12.2018 року № 2307 ОСОБА_1 нарахована вихідна допомога у розмірі 17 328, 24 грн. Вищевказане твердження підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9.

ОСОБА_1 надав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якій вказав, що підстави, про які йдеться мова в апеляційній скарзі, ретельно вивчалися у суді першої інстанції та їм була надана відповідна оцінка, тому вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням діючого законодавства.

У відповідності до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з`явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга Комунального підприємства «Благоустрій» в особі виконуючого обов`язки директора Арциленко Юрія Дмитровича підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 22.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до КП «Благоустрій» м. Харкова, в якому просив скасувати наказ про його звільнення, поновити його на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати завдану моральну шкоду.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 у справі № 643/11774/18 скасовано наказ КП «Благоустрій» м. Харкова № 238/к від 03.07.2018 про звільнення ОСОБА_1 за скороченням штатів працівників, згідно п.1 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді інженера з безпеки руху КП «Благоустрій» м. Харкова; стягнуто з КП «Благоустрій» м. Харкова на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено через ненадання позивачем суду відомостей про розмір заробітної плати, яку він отримував у період, що безпосередньо передував його звільненню, в зв`язку з чим суд був позбавлений можливості самостійно провести розрахунок суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.7-11).

Постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 28.08.2019 за наслідками розгляду апеляційної скарги КП «Благоустрій» м. Харкова рішення Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2018 залишено без змін. 

Наказом № 361/к від 06.11.2018 ОСОБА_1 поновлено на посаді інженера з безпеки руху (а.с.12).

Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як на підставу позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що його звільнення є незаконним, що є підставою для стягнення заробітної плати за весь час вимушеного прогулу.
Статтею 43 Конституції України закріплено право на працю і заробітну плату. А саме визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижче від визначеної законом.

Згідно ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який вирішує трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Вимушений прогул - це час, протягом якого працівник з вини власника або уповноваженого ним органу був позбавлений можливості працювати саме на посаді інженера з безпеки руху КП «Благоустрій» м. Харкова.

Згідно зі ст. 236 КЗпП, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи - невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи.

Середній заробіток визначається відповідно до порядку розрахунку заробітної плати, який затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (з наступними змінами). Відповідно до зазначеної постанови, а також п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року з наступними змінами у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи.

Згідно довідки КП «Благоустрій» м. Харкова, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні два місяці, що передували його звільненню, тобто за травень-червень 2018 року, складає 281 грн. 76 коп. Середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за цей період становить 5776 грн. 08 коп.

Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (середньогодинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Таким чином, загальна сума середнього заробітку за час затримки розрахунку обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на число робочих днів в період затримки.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.07.2018 року по 06.11.2018 р.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 вже звертався з позовом до КП «Благоустрій» м. Харкова», третя особа - виконуючий обов`язки директора КП «Благоустрій м. Харкова» Арциленко Юрій Дмитрович про поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування шкоди та зокрема просив стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03.07.2018 року по 25.07.2018 року, проте рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05.11.2018, яке постановою Харківського апеляційного суду м. Харкова від 28.08.2019 у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено через ненадання позивачем суду відомостей про розмір заробітної плати. 

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково (пункт 4 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.07.2018 по 25.07.2018 вже були вирішені судом, з цього приводу ухвалено рішення, що набрало законної сили, тому рішення в цій частині необхідно скасувати, провадження за цими вимогами необхідно закрити.

Частковому задоволенню підлягають вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 26.07.2018 по 05.11.2018 включно.

Так, середньоденна заробітна плата позивача на посаді інженера з безпеки руху за травень-червень 2018 року складає 281, 76 грн. 

Розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні позивача складає: 281,76 грн. (середньоденна заробітна плата) х 73 робочих днів у період з 26.07.2018 року по 05.11.2018 року включно (період затримки розрахунку) 20 568,48 грн.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 32 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав в цей час.

Згідно довідки КП «Благоустрій м. Харкова» від 19.12.2018 року № 2307 ОСОБА_1 була нарахована вихідна допомога в сумі 17328,24 грн.

Зазначених роз`яснень та обставин суд першої інстанції не врахував.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з КП «Благоустрій м. Харкова» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.07.2018 по 05.11.2018 включно в розмірі 3 240, 48 грн. (20 568,48 грн. - 17328,24 грн.), тобто за вирахуванням сплаченої позивачу вихідної допомоги при звільненні. 

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 371, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Благоустрій» в особі виконуючого обов`язки директора Арциленко Юрія Дмитровича задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 28 жовтня 2019 року в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.07.2018 по 05.11.2018 включно скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Благоустрій» м. Харкова про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.07.2018 по 25.07.2018 року – закрити.

Позовні вимоги  ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Благоустрій» м. Харкова про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Благоустрій» м. Харкова на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.07.2018 року по 05.11.2018 року включно у розмірі 3 240, 48 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий –                                                             Н.П. Пилипчук

Судді –                                                                С.С. Кругова         

                                                                       І.В. Бурлака