ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року	Львів	Справа № 453/1337/19 пров. № А/857/291/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гуляка В.В.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Максим Х.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року (прийняте у м. Сколе суддею Микитиним В.Я.; повний текст рішення складено 16.12.2019) в адміністративній справі № 453/1337/19 за позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України в особі Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення суб?єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, 

                                                 В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом та просив визнати протиправною і скасувати постанову головного інспектора будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції (далі - ДАБІ) у Львівській області Онищак Х.Р. у справі про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності за № 102/24/19-ф/пз від 30.10.2019, котрою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною дев??ятою статті 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 грн.
Позовні вимоги обґрунтовував тим, що судовим рішенням, котре набрало законної сили, за ним визнано право власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості – житловий будинок із приміщенням магазину, розташований по АДРЕСА_1 . Відтак, збудований ним об`єкт з часу набрання судовим рішенням законної сили є узаконеним і до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції за експлуатацію або використання об`єкта будівництва, не прийнятого в експлуатацію. 
Крім того, всупереч приписам ст.ст. 245, 247, 280 КУпАП при розгляді 30.10.2019 справи про адміністративне правопорушення інспектор Департаменту ДАБІ у Львівській області Онищак Х.Р. не взяла до уваги подані ним пояснення та докази, не з`ясувала - чи було вчинено ним адміністративне правопорушення, чи винний він у його вчиненні, а також чи були підстави для проведення позапланової перевірки, і як наслідок не вжила заходів по закриттю справи за відсутності події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною дев`ятою статті 96 КУпАП, чим порушила його право на справедливий та об`єктивний розгляд справи про адміністративне правопорушення. Приймаючи рішення про накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу, вона діяла за відсутності для цього підстав та у спосіб, який не передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 23.05.2011 за № 553, статтями 245, 247, 280 КУпАП, чим порушила вимоги частини другої статті 19 Конституції України.

Рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду, обставинам та матеріалам справи. Тому просив скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції не застосував закони, які підлягали застосуванню та не врахував висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 02.10.2018 у справі № 465/1461/16-а. Зокрема, для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватися лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт. Тобто за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва. Виключенням із цього правила є виявлення факту самочинного будівництва, у зв`язку з чим такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкта. Водночас після визнання судом права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості виключає можливість віднесення такого об`єкта до самочинно збудованого в силу його узаконення в судовому порядку. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами цієї перевірки.
Крім того, що суд першої інстанції не врахував того, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації не може вважатися поданою та бути підставою для притягнення до відповідальності, що відповідає висновку Верховного Суду України, висловленому у постанові від 02.06.2015 у справі № 816/6496/13. Вказує на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки той взяв до уваги фотознімки, що є невід`ємною частиною акта позапланової перевірки, які одержані відповідачем з порушенням порядку, оскільки інспектор зняв його та інших громадян в приватній обстановці без їхньої згоди. Також взяв до уваги неналежний доказ – фіскальний чек про реалізацію слабоалкогольного напою, в якому зазначено адресу магазину: АДРЕСА_1 , в той час, коли об`єктом позапланової перевірки був житловий будинок з приміщеннями магазину по АДРЕСА_1 .

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) не здійснювалося. 
Також за приписами частини другої статті 313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом, рішенням Сколівського районного суду Львівської області, ухваленим 26.07.2019 у цивільній справі № 453/525/19, провадження № 2/453/287/19, за позовом ОСОБА_1 до Верхньосиньовидненської селищної ради Сколівського району Львівської області, з участю третьої особи – ДАБІ України в особі Департаменту ДАБІ у Львівській області, про визнання прав власності на самочинно збудоване нерухоме майно за позивачем визнано право власності на самочинно збудований житловий будинок з приміщенням магазину, розташований у АДРЕСА_1 . Вказане рішення суду набрало законної сили 28.08.2019 та підлягає виконанню (а.с. 7 - 9).
На виконання цього судового рішення позивачем 17.09.2019 надіслано поштовим зв`язком відповідачеві в особі Департаменту ДАБІ у Львівській області декларацію про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду (а.с. 9-а - 12). 
Відповідачем отриману таку декларацію 02.10.2019 через ЦНАП Львівської міської ради, після чого, відповідно до направлення директора Департаменту ДАБІ у Львівській області для здійснення позапланового заходу від 07.10.2019 (а.с. 13), проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил гр. ОСОБА_1 на об`єкті будівництва «Житловий будинок з приміщенням магазину по АДРЕСА_1 ». Перевірка проводилася 16.10.2019.
За результатами перевірки головним інспектором Департаменту ДАБІ у Львівській області Гайвановичем Н.О. складено акт від 16.10.2019 за № 677/19-ПЗ (а.с. 14 - 19), згідно з яким під час перевірки встановлено оформлення позивачем поданої декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, з порушенням встановлених законодавством вимог, а також встановлено факт експлуатації позивачем магазину у житловому будинку без прийняття цього об`єкта в експлуатацію.
Тому, цього ж дня, відповідачем через ЦНАП Львівської міської ради позивачеві повернуто на доопрацювання подану ним декларацію про готовність об`єкта до експлуатації із наведенням встановлених неточностей та порушень (а.с. 40). Одночасно відносно позивача складено протокол про адміністративне правопорушення № 677/19-пз за експлуатацію об`єкта без прийняття в експлуатацію та призначено розгляд справи про адміністративне правопорушення у сфері містобудівної діяльності на 30.10.2019.
З матеріалів справи видно, що на підставі акта перевірки від 16.10.2019 № 677/19-пз та протоколу про адміністративне правопорушення від 16.10.2019 № 677/19-пз, матеріалів фотофіксації, головним інспектором будівельного нагляду інспекційного відділу Департаменту ДАБІ у Львівській області ДАБІ України Онищак Х.Р. було винесено постанову від 30.10.2019 № 102/24/19-ф/пз (а.с. 21), якою позивача було визнано винним у експлуатації магазину у житловому будинку по АДРЕСА_1 , без прийняття об`єкта в експлуатацію, тобто у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною дев`ятою статті 96 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 200 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 оскаржив її до суду.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів належними та допустимими доказами правомірність свого рішення; оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення винесена з дотриманням вимог законодавства, у зв`язку з чим позов ОСОБА_1 є безпідставний і не підлягає задоволенню за недоведеністю позовних вимог.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої, шостої статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (далі – Закон № 3038-VI) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви.
Прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.
Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає декларацію про готовність об`єкта до експлуатації замовникові, якщо декларація подана чи оформлена з порушенням установлених вимог, з обґрунтуванням причини у строк, передбачений для її реєстрації.
Рішення про реєстрацію або повернення декларації про готовність об`єкта до експлуатації може бути розглянуто у порядку нагляду центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду (без права реєстрації декларації), або оскаржено до суду.

Частинами восьмою, десятою статті 39 Закону № 3038-VI передбачено, що експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.
Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 41 Закону № 3038-VI державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється на об`єктах будівництва у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Позаплановою перевіркою вважається перевірка, що не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю.
Підставами для проведення позапланової перевірки є, зокрема, необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів; виявлення факту самочинного будівництва об`єкта.
Частиною третьою статті 41 Закону № 3038-VI зокрема передбачено, що посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням фото-, аудіо- та відеотехніки.

Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461 (далі - Порядок). 
Відповідно до пункту 10 Порядку у випадку визнання права власності на самочинно збудований об`єкт за рішенням суду він приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта.
Згідно із пунктом 11 Порядку датою прийняття в експлуатацію об`єкта є дата реєстрації декларації або видачі сертифіката.
Пунктом 12 передбачено, що експлуатація об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачене законодавством) в експлуатацію, забороняється.
Відповідно до пункту 16 Порядку замовник несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації чи акті готовності об`єкта до експлуатації, за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.
Пунктами 17, 18, 19 Порядку передбачено, що замовник (його уповноважена особа) заповнює і подає особисто або надсилає рекомендованим листом з описом вкладення чи через електронний кабінет до відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю один примірник декларації щодо самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, за формою, наведеною у додатку 5 до цього Порядку.
Орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру.
У разі подання чи оформлення декларації з порушенням установлених вимог орган державного архітектурно-будівельного контролю повертає її замовнику (його уповноваженій особі) у спосіб, відповідно до якого були подані документи, з письмовим обґрунтуванням причин повернення у строк, передбачений для її реєстрації.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що уповноваженим працівником відповідача проведено перевірку для виявлення достовірності даних, наведених у поданій у встановленому порядку позивачем декларації про готовність до експлуатації самочинно збудованого об`єкта, на яке визнано право власності за рішенням суду, а отже він діяв в межах та відповідно до наданих йому законом повноважень, що спростовує доводи апелянта про можливість зловживання правом на перевірки.

Судом встановлено, що під час цієї перевірки уповноваженим працівником відповідача виявлено невідповідність даних, наведених у поданій декларації, та оформлення декларації з порушенням діючого законодавства.
Крім того, під час цієї перевірки виявлено ще й експлуатацію позивачем магазину, розміщеного в об`єкті перевірки, без прийняття цього об`єкта в експлуатацію. Виявивши це порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, уповноважений працівник відповідача, склав протокол про адміністративне правопорушення за частиною дев`ятою статті 96 КУпАП. 
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться о 14 год. 00 хв. 30.10.2019; ОСОБА_1 у цьому протоколі, в місці, передбаченому для пояснень особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, просив розглядати справу без нього. 

На розгляд справи про адміністративне правопорушення позивач не з`явився, клопотань про відкладення та про неможливість прибути на розгляд справи до Управління не надходило.

Використання позивачем приміщення магазину у житловому будинку по АДРЕСА_1 без прийняття цього об`єкта у цілому в експлуатацію підтверджується матеріалами справи та й позивачем не заперечується.

Відповідно до вимог статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду вважає, що посадові особи відповідача дотримали передбачених законодавством вимог щодо проведення перевірки, складання процесуальних документів та розгляду справи про адміністративне правопорушення, всебічно та повно з`ясували та дослідили обставини справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України відповідач довів належними доказами вину ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення та надав належні докази на підтвердження цього та на спростування тверджень позивача і наданих ним доказів.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, доводи апеляційної скарги зроблених судом першої інстанції висновків не спростовують, тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.229, 271, 272, 286, 310, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд

                                                    П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Сколівського районного суду Львівської області від 12 грудня 2019 року в адміністративній справі № 453/1337/19 – без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і не може бути оскаржена. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	В. В. Гуляк 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 23 січня 2020 року.