Ухвала
 
10 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 607/2717/19
провадження № 61-171ск20   
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня     2019 року та постанову Тернопільськогоапеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області, Головного управління Національної поліції                               в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури, 
 
встановив:
 
У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказанимпозовом.
 
В обґрунтування позовних вимог заявник зазначив, що у 2015 році він подав до органів поліції заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. За даним фактом до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за № 12015210010000068 від 12 січня 2015 року. Дане кримінальне провадження двічі було закрито про що слідчими виносились відповідні постанови від 27 лютого 2015 року та 27 вересня 2017 року. Обидві постанови були скасовані судом із зазначенням недоліків, котрі орган досудового розслідування допускав при їх прийнятті. Незважаючи на це слідчі та їх процесуальні керівники, продовжували ігнорувати свій обов`язок в частині проведення належного розслідування.  ОСОБА_1  зазначив, що така бездіяльність слідчих та прокурорів, які протягом чотирьох років фактично не забезпечують проведення розслідування       у вказаному кримінальному провадженні завдає йому, як людині похилого віку, яка пережила два інсульти, практично позбавлена руху, значних моральних страждань, які він оцінює у 50 000 грн.
 
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від            24 вересня 2019 року, залишеним без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року,  в позові  ОСОБА_1 відмовлено.
 
У грудні 2019 року  ОСОБА_1 направив засобами поштового зв`язку до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня     2019 року та постанову Тернопільськогоапеляційного суду від 12 грудня 2019 року, в якій просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
 
Згідно з частиною четвертою статті 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду, зокрема, малозначних справ.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на                     01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті        19 ЦПК України).
 
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлено, що з 01 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 1 921 грн.
 
Предметом спору у даній справі є відшкодування моральної шкоди в розмірі         50 000 грн, що станом на01 січня 2019 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 921 грн x 100 = 192 100 грн).
 
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від              08 лютого 2019 року відкрито спрощене провадження у справі.
 
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
 
У касаційні скарзі відсутні посилання на вищевказані обставини, які є підставами для відкриття провадження у малозначній справі.
 
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка          є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services  v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
 
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, які не підлягаютькасаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження              у справі слід відмовити.
 
Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження)                  у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.
 
Керуючись статтею 129 КонституціїУкраїни, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,
ухвалив:
 
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 вересня 2019 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 12 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Прокуратури Тернопільської області, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                           М. Ю. Тітов