ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

30 січня 2020 року                                                                                                          
м. Київ
 
справа № 127/8948/18
провадження № 51-4815 км 19
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати 
Касаційного кримінального суду у складі:
 
головуючого судді                               ОСОБА_1 ,
суддів                                              ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
за участю:
секретаря 
судового засідання               ОСОБА_4 ,
прокурора                              ОСОБА_5 ,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за касаційною скаргою засудженого на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року стосовно
                                                           ОСОБА_6 ,
                                                           ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
уродженця м. Річиця Річицького району, 
Білорусь, який зареєстрований та проживає 
за адресою: АДРЕСА_1 ,
 
засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини 
Вироком Вінницького міськрайонного суду Вінницької області від 28 лютого 2019 року ОСОБА_6 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого 3 166 грн 39 коп на відшкодування матеріальної шкоди, 1 000 грн – моральної шкоди, 750 грн – витрат щодо сплати судового збору та 10 000 грн – надання правової допомоги.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_6 у частині вирішення цивільного позову – змінено, в частині стягнення з обвинуваченого судового збору – скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 30 000 грн на відшкодування моральної шкоди.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим у тому, що він 14 жовтня 2017 року, знаходячись біля товариства власників гаражів № НОМЕР_1 на вул. Сабарівське шосе, 1-А в м. Вінниця, під час конфлікту із ОСОБА_7 , що виник на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, умисно заподіяв потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 , не погоджуючись із ухвалою суду апеляційної інстанції через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить її змінити та зменшити розмір стягнення моральної шкоди за цивільним позовом потерпілого. Свої вимоги засуджений мотивує тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно збільшив розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, свого рішення в цій частині не мотивувавши.
            На касаційну скаргу засудженого потерпілим ОСОБА_7 подано письмове заперечення, в якому він просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без зміни.
Позиції учасників судового провадження
Прокурор заперечив проти касаційної скарги засудженого, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення – без зміни.
Мотиви Суду
Положеннями частин 1, 2 статті 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин; переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 122 КК України в касаційному порядку не оспорюються. 
Щодо доводів засудженого, наведених в касаційній скарзі, про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, то вони не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі зменшення сум, які підлягають стягненню, або збільшення цих сум, якщо таке збільшення не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію кримінального правопорушення.
Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦПК України.
Частиною 1 ст. 129 КПК України визначено, що суд, зокрема, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.
При цьому суд зобов`язаний усебічно, повно й об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати характер і розмір витрат, зумовлених злочином, установити злочинний зв`язок між діянням і шкодою, що настала, і дати у вироку належну оцінку таким обставинам.
Положенням п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦПК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності вини.
За матеріалами кримінального провадження потерпілий ОСОБА_7 до початку судового розгляду в порядку, передбаченому ст. 128 КПК України, подав цивільний позов до ОСОБА_6 та просив стягнути на його користь, зокрема, 50 000 грн моральної шкоди.
Суд першої інстанції, задовольнивши цивільний позов частково та стягнувши на користь ОСОБА_7 1 000 грн моральної шкоди, врахував конкретні обставини кримінального провадження та характер правопорушення.
Суд апеляційної інстанції з таким рішенням суду першої інстанції не погодився та збільшив розмір морального відшкодування на користь ОСОБА_7 до 30 000 грн, мотивуючи свій висновок тим, що судом не було враховано характеру та обсягу фізичних, душевних, психологічних страждань потерпілого, який тривалий час відчував біль від ран в області голови, тривалий час після лікування був непрацездатним, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих відносинах, його принизливе побиття в громадському місці в денний час.
Разом із тим, суд апеляційної інстанції врахував сімейний та матеріальний стан ОСОБА_6 , а саме, те, що він є пенсіонером – інвалідом 2-ої групи, має єдине джерело доходу – пенсію.
Колегія суддів уважає, що при розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції було дотримано вимог статей 23, 1167 ЦК України, статей 127-129 КПК України, а рішення в цій частині є обґрунтованим.
Перегляд кримінального провадження в апеляційному порядку здійснювався відповідно до вимог кримінального процесуального закону, постановлена ухвала відповідає вимогам ст. 419 КПК України.
Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.
Керуючись статтями 441, 442 КПК України, Суд 
постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 червня 2019 року стосовно нього – без зміни.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Судді:

ОСОБА_1                            ОСОБА_2                                      ОСОБА_3