ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

15 січня 2020 року                                                        
м.Суми
Справа №576/870/15-ц 
Номер провадження 22-ц/816/228/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 
за участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І., 
сторони: 
заявник - Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
заінтересована особа - ОСОБА_1 , 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 ,
на ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2019 року в складі судді Сапона О.В., постановлену у м. Глухів Сумської області, 

                                                               в с т а н о в и в:

У жовтні 2019 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на його пред`явлення до виконання.
Заяву мотивувало тим, що 29 грудня 2016 року Глухівським міськрайонним судом Сумської області був виданий виконавчий лист № 576/870/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку 36755,99 доларів США боргу за кредитним договором та 3478,97 грн судового збору, проте при підготовці для направлення до виконавчої служби цей виконавчий документ було втрачено.  
Ухвалою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2019 року заява АТ КБ «Приватбанк» задоволена частково.
Видано дублікат виконавчого листа № 576/870/15-ц від 29 грудня 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 36755,99 доларів США боргу за кредитним договором та 3478,97 грн судового збору.
У задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відмовлено за її необґрунтованістю.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк». 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що суд першої інстанції не врахував, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження втрати виконавчого документа, а також докази того, що оригінал виконавчого документа не перебуває на виконанні у іншій області або у приватного державного виконавця.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Чернишенка Д.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29грудня 2016 року із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» було стягнуто 36755,99 доларів США боргу за кредитним договором та 3478,97 грн судового збору.
Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 14 березня 2017 року вказане вище рішення Глухівського міськрайонного суду було залишено без змін. 
29 грудня 2016 року на виконання зазначеного рішення Глухівським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист № 576/870/15-ц. 
З матеріалів справи вбачається, що цей виконавчий лист не був звернутий до виконання через його втрату.
Встановивши, що рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2016 року у справі №576/870/15-ц не виконано, оригінал виконавчого листа втрачений банком, строк пред`явлення виконавчого документа до примусового стягнення не сплинув, місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви АТ КБ «ПриватБанк» в частині вимог про видачу дубліката виконавчого листа.
Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб`єктивних майнових та особистих немайнових прав учасників спору.
Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Європейський суд наголосив, що п. 1 ст. 6 вказаної Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (п. 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).
Підпунктом 17.4. пункту 17 розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України, в редакції, яка діє із 15 грудня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. 
У матеріалах справи відсутні докази добровільного виконання ОСОБА_1 рішення суду у справі №576/870/15-ц. ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало виконавчий лист на примусове виконання судового рішення, проте через втрату не звернуло його до виконання, тобто остаточно не реалізувало свого права на справедливий суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод .
Заява про видачу дублікату виконавчого листа була належним чином обґрунтована стягувачем, він вказував на те, що виконавчий документ втрачений при підготовці до направлення до відділу ДВС, надав докази відсутності на виконанні у Глухівського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Сумській області виконавчого провадження з примусового виконання рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 29 грудня 2016 року у справі №576/870/15-ц.
Таким чином, з метою недопущення порушення права АТ КБ «ПриватБанк» на справедливий суд, складовою частиною якого є виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі дублікату виконавчого листа.
Доводи апеляційної скарги про перебування виконавчого листа на виконанні в іншій області або у приватного виконавця відхиляються апеляційним судом, оскільки є припущеннями ОСОБА_1 , які жодними доказами не підтверджені. 
Відповідно до пунктів 3, 4 розділу XV Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень», виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони можуть звернутися до суду або іншого органу (посадової особи), які видали виконавчий документ, за видачею дубліката виконавчого документа. 
Згідно зі статтею 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.
Встановлено, що виконавчий лист у справі №576/870/15-ц виданий 29 грудня 2016 року, тобто станом на дату звернення стягувача до суду із заявою, строк пред`явлення до виконання виконавчого документа не витік.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про передчасність вимоги банку про поновлення строку на пред?явлення виконавчого листа до виконання.
Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженої ухвали.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду  без змін.
Керуючись ст. 374, ст.375, ст.ст. 381- 384, 389, п.п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України, суд апеляційної інстанції
                                                                 п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 05 грудня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 15 січня 2020 року.

Головуючий -                                                                                   В.І. Криворотенко
Судді:                                                                                                 О.Ю. Кононенко
                                                                                                             О.І. Собина